HOVORY
PEDRO ODNAPROTI
9. ÚNORA PHOENIX
2. BŘEZNA PASADENA
Dovolali jste se do National Bank. Nyní vytočte číslo.
- National Bank, tady Alexis. - Ahoj, zlato.
Ahoj. Co je?
Nudím se, chtěl jsem tě slyšet.
- Mám plno práce. - Aha, promiň…
Nenašels moji náušnici?
A jo, sakra… Zapomněl jsem. Promiň.
- Podíváš se po ní? - Jo.
Co chceš na večeři? Jdu nakoupit.
Co třeba chřest, houby, mušlovou omáčku…
Bude to fajn…
Je mi to jedno. Ale nic z restaurace.
To je divný.
Co?
Volá mi nějaký „Pedro odnaproti“.
Kdo?
Jo, to je přece náš soused.
Jo?
Seznámili jste se loni. Je z Chile.
Netuším, kdo to je.
Tak to nezvedej.
- Proč? - Nevím. Nejspíš něco chce.
To zní zajímavě.
Ne…
- Haló? - Patricku?
Ano?
Tady Pedro. Odnaproti.
Vzal jsem si od tebe číslo loni na té žranici, pamatuješ?
No jasně. Pamatuju.
Hrozně mi chutnaly ty…
Jak se to jmenuje? Párky v ručníku?
Párky v županu.
Jsi doma? Máš čas?
Doma, jo. Jen něco píšu. Proč?
Mohl bych tě o něco poprosit?
Jedu teď na letiště
a napadlo mě, jestli jsem nezapomněl zamknout dveře.
Jo, ten pocit nesnáším.
Mohl by ses podívat, prosím?
Udělal bych to sám, ale nestihl bych letadlo.
- Mám to jít zkontrolovat? - Jestli můžeš.
Jasně. Můžu.
Zůstanu na telefonu.
Tak jo. Jdu tam.
Pořád ten román?
Cože?
Promiň, říkals, že píšeš.
Ten román, co loni?
Jo. Trvá to.
Nesmí se to uspěchat.
To jo. Přecházím silnici a… Sakra.
Co je?
Máš fakt otevřený dveře.
To ne.
Úplně dokořán.
Por la puta madre...
Mám zavolat policii?
Jo. Ne. Možná.
Mohl by ses kouknout dovnitř, jestli je všechno v pohodě?
Tak jo.
Te agradezco. Díky. Vážím si toho.
Máš to tu hezký, Pedro.
Zdá se, že tu nikdo nebyl.
- Podíval by ses do ložnice? - To je nahoře?
Jo.
Jasně.
Ta vlevo je hezky uklizená.
A ta naproti?
Jo, vidím. Tady vypadá taky všechno v pohodě.
Takže asi…
Promiň, že to po tobě chci,
ale ve skříni mám v tašce nějaký cennosti.
Mohl by ses tam podívat?
Je to to jediný, na čem mi záleží.
Mám se podívat do skříně?
Jo.
Dobře.
Vidím tady sportovní tašku.
Gracias a Dios. Patricku, jsi můj hrdina.
Můžu poprosit o poslední věc?
No?
Mohl bys ji na pár hodin vzít k sobě domů?
Co nejdřív pro ni někoho pošlu.
Nechybělo moc. Mohl ji někdo ukrást.
Jsem idiot. Měl jsem ji s sebou vzít.
Rozumím, poslyš, moc se neznáme.
Moje žena se mě bude ptát, co s tou taškou budeme dělat.
Já nevím. Určitě mi ji chceš svěřit?
Neměl bych?
Tak jsem to nemyslel. To je fuk.
Víš co? Mám tu tašku. Pomůžu ti.
Ty jo. Je těžká.
Jo.
Tak jo. Půjdu pryč.
Děkuju, Patricku.
Domluvím to vyzvednutí. Zavolám ti pozdějc, jo?
Jasně. Od toho jsou sousedi, ne?
Přesně tak.
Bueno. Muchas gracias.
- Lexi? - Co chtěl?
Zkrátím to. Chtěl, abych z jeho domu vzal jakousi tašku.
Cože? Co to je za požadavek?
Nikdo přece nevezme cizímu člověku nějakou tašku a…
Bože. Neříkej mi, žes ji vzal.
- No, tak nějak. - Ty seš idiot.
No tak.
Jo, dobrý. Ale občas fakt jsi.
- Hej! - Co v ní je?
Já se dovnitř nedíval. Je jeho.
Co když je tam bomba nebo drogy? Je z jihu.
Neměj předsud…
Tak jo. Nakouknu do ní.
V té sportovní tašce je další taška s logem National Bank.
Cože? V té bance přece pracuju.
Jo, ale ty tašky rozdáváte, ne?
Jo, ale…
Ty vole.
Co?
Tak jo.
Jsou to peníze. Hromada peněz.
Aha.
Jsou tady pakly stovek.
To ještě neznamená, že to je z nějakýho zločinu.
Je toho fakt hodně.
Vespod by mělo být sériový číslo.
- Mohl bys… - Jo, je to 807624…
Jo.
…920081.
Dám to do systému.
Zjistím o tom chlapovi něco víc. Zavolám ti.
Ahoj.
Hola, Patricio.
Nikoho jsem nesehnal.
Přeložím let na později a tu tašku si vyzvednu.
Budu tam za pár minut.
Za pár minut. Dobře.
Patricku? Je všechno v pohodě?
Jo, jasně. Všechno v pohodě.
Tak jo.
Tak zatím.
Perfecto mundo.
Ahoj.
Vyšiluju tady.
Co?
Dala jsem to do systému. Jsou kradený, Patricku.
Ty prachy jsou kradený.
To mě nepřekvapuje. Dívám se z okna a…
V Pedrově domě právě probíhá policejní razie.
Všude jsou policajti.
Věděl, že přijedou.
Pomohls mu, aby se zbavil důkazů, ty blbče.
Neměl jsem ji brát. Měl jsem…
- Ne asi. - Co mám dělat?
Musíš ty peníze spálit. Hned.
Spálit? Nemám to prostě nahlásit?
Nahlásit? Jak myslíš, že to bude vypadat?
Ta taška je u mě doma.
Taška z banky, ve které pracuju.
Na své pozici mám přístup ke spoustě informací.
- Lexi, děláš půjčky. - Budou mě vyšetřovat, Patricku.
Musíš je zničit. To je ta nejbezpečnější možnost.
Co kdybych počkal, až odjedou, a dal je tomu chlapovi?
- A ne je pálit… - Ne. Budeš komplic.
Ukryl jsi ty peníze před policií a chceš je vrátit tomu zločinci?
Nezbláznil ses?
Tolik peněz jsem nikdy neviděl.
- Mám je spálit? - Nejsou důkazy, není zločin.
Spal je v krbu.
Nepal je.
Co to…
Co?
Svojí ženě nevěř.
Co je?
Hej, jsi tam?
Jo, dostal jsem zprávu.
- Od Pedra? - Ne. Od mámy.
Od tvé matky?
Jo. Zavolám ti.
Ne, počkej…
No?
Jak to jde?
Nic moc.
Tys o tom řekl své ženě?
Jo.
Já vím. Nemůžu se na tebe zlobit. Nedělej, co říká.
Jak víš, co…
Prostě to vím.
To a plno dalších věcí, co se stanou.
Nechceš se posadit?
Musím se k něčemu přiznat.
Postojím.
Spím s tvou ženou, Patricku.
- Prosím? - Ale nemiluju ji.
Jen jsem ji využil.
Dostal jsem z ní informace o bance.
Plánoval jsem to rok. Nesmí se to uspěchat.
- Cože? - Včera jsem jí řekl, že pojedu pryč.
A že ji s sebou nevezmu, i když jsem jí to slíbil.
Hrozně se naštvala. Však ji znáš.
- Co? - Dnes ráno
nastrčila ty peníze do mé skříně a zavolala na mě policii.
To má být vtip? Jo?
Nevím. Je to vtipný?
To nemůže být pravda. To není možný.
Mělo mi být jasný, že jí nejde o peníze.
Šlo jí o dobrodružství. Prahla po něm.
No tak, Patricku.
Chceš mi tvrdit, že sis nevšiml, že je poslední dobou šťastná?
- Jak září? - Co?
Měl bys mi poděkovat.
Aha. Tak ti moc děkuju.
Kdy jsi ji naposledy ojel?
- Hej! - Pořádně ojel?
Hej, no tak.
- Do toho ti nic není. - Řeknu ti kdy. Nikdy.
- Co? Ne. - Řekla mi to.
Jo. Nemůžeš za to.
Patricku, umí být hrozně upjatá.
- Bože. - Že?
Tohle se mi musí zdát. Vážně...
Teď mě dobře poslouchej.
Mám pro tebe návrh.
- Jsi tam? - Ty peníze spálím. Slyšíš?
Nebo si můžeš půlku nechat.
Jo. Není třeba do toho zatahovat policajty.
Je to asi 7 000 000 dolarů.
Byl to podíl tvojí ženy, ale můžeš ho dostat ty.
Myslíš, že vyměním svůj život za peníze?
Žiješ ve lži, Patricku.
A teď to víš.
Tvoje žena tě nesnáší. Mimochodem i ten tvůj román.
Vezmi si ty peníze. Odjeď do Jižní Ameriky.
Sežeň si ten nejlepší pokoj někde na pláži a dopiš tu knihu.
Buď lepší.
Já svoji ženu neopustím.
Ona tě chtěla opustit.
Jo, a za chvíli by ti měla zavolat.
Jo. To je ona.
Ne, ty… Ne, jasný? Prostě ne.
Ty peníze spálím. Nestavuj se u nás. Sbohem.
Už? Spálil jsi to?
Patricku?
Ještě ne.
Proč?
Protože…
Pedro říkal nějaký věci o vás dvou.
Co přesně?
- Zlato? - Bože. Říkal pravdu.
Bože. Asi budu zvracet.
Zlato?
- Ty a ten Argentinec? - Je z Chile.
No a? Spalas s ním!
Ne! Nespala. Jasný?
- Počkat, ne? - Ne!
Bylo to takhle.
Jednou jsme na Pedra narazily s Tammy, když jsme se vracely z výletu.
Byl na nás moc hodnej.
Takže ho Tammy pozvala na pití.
K nám? Kde jsem byl?
Byls u mámy.
Pedro udělal koktejly Pisco sour.
Měla jsem jich moc. Tammy odešla
a on se mě vyptával na věci ohledně banky,
náklaďáků a jak to tam chodí.
Ty ses mě na moji práci nikdy nezeptal, takže mě to bavilo.
Zajímal se o mě atraktivní chlap.
O mě a moji blbou práci, takže…
Řekla jsem věci, který jsem říct neměla,
a on mě pak políbil.
Ale já jsem ho odstrčila. To je celý!
Nic víc se nestalo? Přísaháš?
Přísahám. Dal mi pusu. Odstrčila jsem ho. Odešel domů.
Bože. Proč by si to vymýšlel?
Protože tě chce poštvat proti mně, abys ty peníze nespálil.
To je jeho plán.
Lže ti.
- Aha. - Co je?
Teď řekne:
Jo.
Věř mi, jsem tvoje žena.
Věř mi, jsem tvoje žena a říkám pravdu.
Co se to sakra děje?
Co je?
- Haló? - Je tam? Říkáš jí, co má říct?
- Ne, není. - Tak jak to víš?
- Nevěřil bys mi. - Tak to zkus.
Věříš na kouzla, Patricku?
Na kouzla?
Na nadpřirozený jevy a tak. Na něco, co nejde vysvětlit.
Nevím, co…
Něco takovýho se mi nedávno stalo.
Někdo mi uprostřed noci zavolal.
Víš, kdo to byl? Byl jsem to já.
Co?
Já. Z budoucnosti.
Byl překvapenej jako já.
Prokázal to a řekl, že chtěl jen slyšet svoji hlasovou schránku.
A já to zvedl.
Aha. Už chápu.
- Jsi blázen. - Taky jsem si to myslel.
Říkal, že je ve vězení a že ho tvoje žena zradila. Mě.
Dala do skříně ty peníze a zavolala policii.
Taky mi řekl o tom našem hovoru a o tom, co ti ona řekne.
Vlastně všechno až do tohoto momentu.
Tak jo. Co se teda stane dál?
Jo, to nevím.
Pak se ten hovor přerušil a už jsem se nikdy neslyšel.
Ale už vím, že neskončím ve vězení.
Jak to?
Něco, co říkal, už se změnilo.
Jako co?
Ty.
- Já? - Jo.
V jeho verzi příběhu se spolčíš se svojí ženou a udáte mě.
Oba tak nějak skončíme ve vězení. Já v opravdickým
a ty ve vězení ve vlastní hlavě.
Ale mám pocit, že to takhle neskončí.
Ne?
- Pedro? - Jo?
Běž do hajzlu.
Jo?
Co to provádíš?
Prvně zavěsíš a pak to nezvedáš.
- Ztrácím nervy. - Promiň.
Tušíš vůbec, čím si procházím?
Tuším, promiň.
Jedu domů.
Doufám, že už budou ty prachy spálený.
- Mám lepší nápad. - Jakej?
Policajti jsou už dlouho pryč,
takže jdu k Pedrovi a dám ty peníze tam, kde jsem je našel.
A udáme ho.
- Přesně. - Konečně dobrej nápad.
Díky. Asi.
Tak ale pohni, protože se můžou kdykoliv vrátit.
Tak jo. Jsem u něj doma.
Jdu nahoru.
Pohni!
Jsem v tom pokoji, otevírám skříň…
A?
- Ty jo. - Co je?
Ty jo.
Patricku, ty idiote! Udělej to a vypadni.
Fakt se mi nelíbí, jak mi říkáš.
Na to teď sakra není čas, jasný?
- Patricku? - Jsi zlá.
- Co? - Na mě.
Jsi hrozná a zlá.
Koukni, do čeho jsi nás namočil. Tak se nediv.
Nejhorší je, že jsem uvěřil tomu, že si takový chování zasloužím.
Kvůli tomu se nesnáším.
A i když vím, že bych neměl,
tak se nesnáším ještě víc, protože jsem podělanej slaboch. A závislej na tobě.
Bože. Nedělej ze sebe oběť.
Víš ty co? Máš naprostou pravdu.
Nebudu ze sebe dělat oběť.
- Co děláš? - Jsem lepší.
- To ne. - Našel jsem tu náušnici.
Na Pedrově nočním stolku. Hned vedle lubrikantu a velkých kondomů.
Já ti to vysvětlím.
Řeklas mu, že jsem tě nikdy pořádně neojebal.
- Vysvětlím ti to. - Připrav se.
Přesně to ti totiž udělám.
Patricku?
Tady Patrick, dovolali jste se do hlasové schránky. Opustil jsem svůj život.
Normálně bych řekl, že vám zavolám, ale to se asi nestane.
Mějte se.
Patricku.
Patricku. Tady Pedro odnaproti.
Ty peníze sis neměl nechat všechny.
Ale dobrej tah.
Jo. Výbornej tah.
Užij si je.
Grand Copacabana.
- Takhle? - To je ono. Jo!
- Líbí se vám to? - Moc vám děkuju. Zdravím.
Co si dáte?
Dal bych si…
Co takhle od všeho něco?
Překlad titulků: Karel Himmer