- אני, עצמי ודרלין -
- 29 במרץ, סן פרנסיסקו -
- 5 ביוני, הנטסוויל -
מוקד החירום, איך אפשר לעזור?
אני... -כן?
יריתי בה ואני מתקשר להסגיר את עצמי.
אז אם את רוצה לשלוח מישהו הנה, אני אחכה.
בסדר, האישה שירית בה חיה?
לא.
אתה איתה עכשיו? -כן.
אני יושב על הרצפה והיא על הברכיים שלי.
אתה בטוח שהיא לא נושמת?
יריתי לה בפנים. היא מתה.
בסדר. מה הכתובת, אדוני?
זו הייתה תאונה.
רק רציתי להפחיד אותה. לא התכוונתי...
אני מבינה. מה הכתובת?
טוב, זה אלוזה ליין 1255. זה הבית שלה.
אתה עדיין חמוש?
כן, ברובה ציד. -בסדר, אדוני. מה שמך?
פלויד. פלויד נלסון.
פלויד, אני מבקשת שתרוקן את בית הבליעה של הרובה שלך
ותניח אותו, טוב?
כן. -השוטרים בדרך אליך.
עכשיו תוכל לספר לי מה קרה?
הייתי בבית.
היא התקשרה ו... יצאה עליי בכל הכוח.
קראה לי בכל מיני שמות גנאי,
אמרה שהיא ארזה את החפצים שלי ושהיא כבר לא מתכוונת להתחתן איתי.
וזה פגע בך. אני מבינה.
היא אמרה שהיא נוסעת מחוץ לעיר עם אחותה. ואני...
לא רציתי להרוג אותה.
דפקתי על הדלת והיא לא ענתה.
אז הבאתי את רובה הציד מהרכב שלי, יריתי בדלת כדי לפתוח אותה.
לא... לא ידעתי שהיא בצד השני.
זה נשמע לי כמו תאונה.
זו לא הייתה תאונה. אני אשם, את מבינה?
אני מבינה, פלויד.
מה שמך? -סליחה?
מה שמך? בבקשה.
אני ממש חייב לדבר עם יצור אנושי עכשיו.
שמי אנה.
אנה. שם יפה.
- דרלין -
פרקת כבר את הנשק, אדוני?
אדוני? אתה שם?
היא... היא מתקשרת אליי עכשיו.
מה?
מי? -היא שוכבת מתה בידיים שלי.
הלו? -ארזתי את החפצים שלך. את כולם.
אני משאירה אותם בכניסה.
כי אתה יודע מה? אין לי יותר כוח לכל החרא הזה.
אתה מבין אותי? אני לא אתחתן איתך.
אני נוסעת מחוץ לעיר עם אחותי.
אז אל תטרח לבוא לכאן כדי לנסות לשכנע אותי,
כי לא אחזור בי ולא אתחתן איתך,
ואני נוסעת עם ברניס.
מי זאת? -מה?
מי זאת?
מניאק.
אתה שיכור? ברור שאתה שיכור.
דרלין? זו את?
מה יש לך, לעזאזל, פלויד?
את לא היא. לא ייתכן שאת היא. ביי.
מר נלסון? -אני לא... לא מבין.
מישהי שנשמעת בדיוק כמוה התקשרה אליי עכשיו מהמספר שלה
ואמרה בדיוק את מה שהיא אמרה לי לפני כמה דקות.
אולי מישהי משתמשת בטלפון שלה.
לעזאזל. -אדוני?
הטלפון שלה כאן. הוא כאן על הרצפה.
אני מסתכל עליו. -אני לא בטוחה שאני מבינה.
איך זה אפשרי בכלל?
אני חושבת שאולי אתה נכנס להלם עכשיו,
וחשוב לי שתישאר צלול ורגוע. אתה מבין?
השוטרים בדרך. פרקת את הנשק שלך?
אדוני?
העברת אותי ל"המתן"?
דרלין?
אני יודעת שאתה לא רוצה לשמוע את זה
אבל אין לך ברירה. אני גמרתי, ברור?
גמרתי עם זה ואיתך, ואני מתכוונת לזה הפעם.
הגעת שיכור ללוויה של אבא?
ואתה מסרב לקבל עזרה, ואני פשוט...
אני לא יכולה להמשיך לסחוב אותך על הגב שלי. -לא, לא...
אוי, אלוהים.
אלוהים. מה קורה? -אני מתעקשת שתישאר על הקו
איתי. פלויד? -כן?
אתה בטוח שהאישה שירית בה היא ארוסתך?
מה? -לפני רגע אמרת
שירית בה בפנים דרך הדלת ברובה ציד.
בהנחה שהפנים שלה הושחתו,
נראה לי שאולי ירית במישהי אחרת.
יש משהו בגוף שלה שמזהה אותה?
שומה? כתם לידה? -יש דם בכל מקום.
אני לא יכול לדעת אם זו היא. לא יכול. -ארוסתך אמורה לענוד טבעת, נכון?
כן. -בסדר, היא עונדת אותה?
אוי, אלוהים. לא.
לאישה הזאת אין טבעת על האצבע.
היא אמרה שהיא נוסעת מחוץ לעיר עם אחותה.
אתה חושב שאולי זו היא?
ברניס?
דרלין וברניס דומות זו לזו?
אוי, שיט.
אוי, שיט. יריתי בברניס? יריתי באחותה.
אם דיברת בטלפון עם דרלין, הייתי אומרת שייתכן שכן.
אוי, אלוהים אדירים.
זו דרלין. היא שוב מתקשרת. אני צריך להסביר לה.
לא, בבקשה. פלויד, אל תעבור...
פלויד?
זו באמת את?
אתה בוכה?
זאת בדיחה, נכון? פתאום אתה הגבר שאכפת לו?
את חיה, דרלין.
אין לך מושג כמה זה חשוב לי... כמה זה משמח אותי.
אתה כזה מניאק.
אני לא נופלת יותר למלכודות האלה. זה לא יקרה.
הו, מותק.
אני לא יודע איך לספר לך, אבל משהו ממש רע קרה הלילה.
מה?
ברני... אחותך...
ייתכן שאני...
יריתי בה בטעות. -זו בדיחה לא מצחיקה.
על מה אתה מדבר? -אני מצטער.
רק רציתי להפחיד אותך ויריתי בדלת.
זו הייתה יריית אזהרה. -תפסיק! פלויד, תפסיק.
זה לא מצחיק. -אני יודע שזה לא מצחיק. אני מצטער.
רק רציתי להפחיד אותך. -ברניס.
מה? מה קרה?
אלוהים. כלום. -מה?
בן זונה. ברניס כאן. היא בקומה השנייה.
היא שם? -כן, היא כאן.
אז מה שזה לא יהיה,
מה שלא יהיה הקטע החולני הזה שאתה עושה, הוא לא עובד.
רגע... איפה את עכשיו?
אני בבית, ואני תכף יוצאת, אז אל תטרח לבוא.
אתה שומע את המילים שאני אומרת לך? אל תבוא הנה.
זה לא יכול להיות, כי אני בבית שלך.
על מה אתה מדבר?
הסרת את הטבעת? טבעת האירוסים?
כן, הסרתי אותה ואני לא מחזירה לך אותה.
אמשכן אותה ואחזיר לעצמי חלק מהכסף שאתה חייב לי.
איפה שמת את הטבעת?
בכיס שלי, מניאק. אלא איפה?
ביי, פלויד. אל תבוא לבית שלי.
אבל אני נמצא בבית שלך.
פלויד?
היא הייתה איפשהו עם אחותה. אז הגופה הזאת לא שלה.
אוי, אלי הטוב.
אוי, אלוהים. -מה אתה עושה, פלויד?
אני מסובב אותה. -לא.
מכניס יד לכיס שלה. -אל תעשה את זה.
דרלין אמרה לי בטלפון שהיא שמה את הטבעת ב...
אלוהים אדירים.
הטבעת בכיס שלה, כמו שהיא אמרה.
דרלין.
הרגתי אותה. הרגתי את אהובתי. הרגתי אותה.
היא אמרה שהסירה את הטבעת ושמה אותה בכיס
ועכשיו מצאתי אותה.
איך היא יכולה להתקשר אליי ולשכב מתה בזרועותיי באותו זמן?
מה לעזאזל הולך כאן? -פלויד.
אני... אני חושבת שאולי אני יודעת.
מה? -תקשיב לי.
זו לא השיחה הראשונה מהסוג הזה שהגיעה אליי.
מה? לא?
בשבועיים האחרונים קיבלנו המון שיחות מוזרות,
בכולן אנשים שונים תיארו דברים כאלה.
בהתחלה חשבתי שהם סתם ממציאים,
אבל אני לא יכולה להכחיש יותר שזה קורה.
אוי. זה בהחלט קורה.
אני חושבת שדרלין איכשהו מתקשרת אליך מן העבר.
מלפני כמה דקות. -רגע, מה?
אני אומרת לך,
המוקד הזה מקבל המון שיחות כאלה.
מהסוג הלא הגיוני.
זה נס.
מה זאת אומרת, נס?
אם היא עדיין מתקשרת אליי, אז אני יכול להציל אותה.
אולי אלוהים נותן לך הזדמנות שנייה.
תודה, אנה, תודה שאת מאמינה לי.
פלויד, השוטרים יגיעו כל רגע.
אין לך הרבה זמן.
אני יודע. ביי, אנה. ו... תודה.
פלויד? אתה שם?
אני מצטער, דרלין. -רגע, מה?
אמרתי שאני מצטער.
וואו.
אני פשוט... לא חושבת ששמעתי אותך אי פעם אומר את המילים האלה.
אני יודע.
אני יודע שהייתי אנוכי,
ולא הבחנתי עד כמה את חשובה לי.
פלויד, אתה מדבר בכנות עכשיו?
שיחקתי ברגשות שלך.
נתתי לך את הטבעת, אבל לא באמת התחייבתי, ואני...
אני מצטער.
אני לא... אף פעם לא הייתי ראוי לך. אני אוהב אותך, מותק.
אוהב יותר ממה שהמוח המטומטם שלי מסוגל לבטא.
אתה פשוט מרגיז אותי כל כך לפעמים.
אני יודע, מותק.
יש עוד משהו שאני צריך לספר לך.
כאן משטרת הנטסוויל. -שיט.
הם כבר הגיעו.
זרוק את הנשק. -פלויד, מה זה?
מה קורה? מה... -זרוק את הרובה
וצא עם הידיים מאחורי הראש.
אני רק צריך דקה, טוב?
ואני מבטיח שאציית.
פלויד, מה לכל הרוחות קורה שם?
רגע, אתה כאן.
מה?
הרכב שלך בדיוק נעצר בחוץ.
שיט. -אתה לא נראה טוב.
טוב, דרלין, אני מבקש שתתרחקי מדלת הכניסה.
מה? למה?
כי אני שיכור על כל הראש ואני עומד לעשות משהו טיפשי.
פלויד, אני לא מבינה.
זה לא באמת אני מחוץ לבית.
כלומר, זה אני, אבל... -פתחי את הדלת, דרלין.
את שומעת אותי? -שיט.
דרלין, אל תפתחי את הדלת.
נו, דרלין. תני לי להיכנס. -מותק, מה קורה?
איך אתה יכול להיות מחוץ לבית ולדבר איתי באותו זמן?
פתחי את הדלת. -מי זה?
תקשיבי. סמכי עליי כשאני אומר לך לא לפתוח.
דרלין, אני יודע שאת שם.
אני יודע שאת שם.
בסדר, אני מאמינה שלך.
מה לעשות? -אחותך איתך?
מר נלסון? זו האזהרה האחרונה.
כן, ברניס כאן איתי.
אנחנו ניאלץ להיכנס לבית.
בסדר, רוצה לשחק משחקים? בואי נשחק משחקים, דרלין.
אוי, לא. זה עומד לקרות. צאי מאחור.
תיכנסי למכונית וסעי.
למה? אני לא מבינה את זה.
את צריכה להתרחק ממני כמה שאת יכולה. את מבינה?
אני הרשע כאן. אני איש רע ואני צריך עזרה.
סעי ולעולם אל תיתני לי הזדמנות שנייה.
את מבטיחה? -למה? למה אני צריכה להבטיח?
אני לא מבינה. -בבקשה.
את חייבת להבטיח. -מר נלסון.
בבקשה. -בסדר.
אני מבטיחה.
זרוק את הרובה וצא עם הידיים מאחורי הראש.
מותק?
דרלין?
נו, תעני. בבקשה, תגידי לי שאת בסדר, מותק.
אני בסדר.
אנחנו מתגנבות החוצה מאחור. אנחנו נכנסות למכונית.
תודה, אלוהים.
אני מבטיחה שאעזוב אותך אבל אני לא יודעת למה.
פשוט סעי עכשיו ואל תביטי לאחור.
היי. -אוי, לא.
לאן את חושבת שאת הולכת, דרלין? חזרי הנה.
דרלין? -אמרתי חזרי הנה.
דרלין?
אני בסדר.
אני... אני בסדר, פלויד. אנחנו בסדר.
אתה חתיכת מניאק, פלויד.
אני מצטערת, מותק, לא אתה. השני. הוא המניאק האמיתי.
אני יודע.
השני... זה עדיין אני, אבל כן. הוא הרשע.
תודה שעזרת לי. -טוב.
לא לזוז!
את נוסעת... את מוגנת.
פלויד?
פלויד, מותק?
בסדר, הוא מנוטרל.
אני אוהב אותך, מותק.
אני אוהב אותך.
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד