29 MARS SAN FRANCISCO
5 JUNI HUNTSVILLE
Larmcentralen, vad gäller det?
-Jag... -Ja?
Jag sköt henne. Jag ringer för att anmäla mig själv.
Så om ni vill skicka polisen, så väntar jag.
Okej, är personen du sköt vid liv?
Nej.
-Är du hos henne nu? -Ja.
Jag sitter på golvet med henne i knät.
Är du säker på att hon inte andas?
Jag sköt henne i ansiktet. Hon är död.
Okej. Vad är adressen?
Det var en olycka.
Jag ville bara skrämma henne. Jag menade inte att...
Jag förstår. Vad är adressen?
Okej, det är 1255 Aluza Lane. Hennes hem.
Är du fortfarande beväpnad?
-Ja, med en hagelbössa. -Okej. Vad heter du?
Floyd. Floyd Nelson.
Floyd, jag vill att du tar ur patronerna ur hagelbössan
och lägger ner den.
-Okej. -Polisen är på väg.
Kan du berätta vad som hände?
Jag... jag var hemma.
Hon ringde och började berätta allt.
En massa dåliga nyheter,
att hon hade packat mina saker och inte längre ville gifta sig med mig.
Du blev upprörd. Jag förstår.
Hon skulle åka från stan med sin syster, sa hon. Och jag...
Jag ville inte döda henne.
Jag knackade på, men hon öppnade inte.
Så jag hämtade hagelbössan från bilen och försökte skjuta upp dörren.
Jag visste inte att hon stod innanför dörren.
Det låter som en olyckshändelse.
Det var ingen olyckshändelse. Jag är skyldig, förstår du?
Ja, Floyd.
-Vad heter du? -Ursäkta?
Vad heter du? Snälla.
Jag behöver verkligen prata med nån just nu.
Jag heter Ana.
Ana. Det är ett fint namn.
Har du tagit ur patronerna än?
Hallå? Är du där?
Hon... Hon ringer mig just nu.
Va?
-Vem? -Hon ligger död i mina armar.
-Hallå? -Jag har packat ner dina saker.
Jag lägger dem ute på trappan.
För vet du, jag orkar inte med det här längre.
Förstår du? Jag tänker inte gifta mig med dig.
Jag åker från stan med min syster.
Så kom inte hit och försök tala mig tillrätta,
för jag tänker inte gifta mig med dig
och jag åker iväg med Bernice.
-Vem är det? -Va?
Vem är det?
Din jävel!
Är du full? Klart att du är.
Darlene? Är det du?
Vad fan är det med dig, Floyd?
Du är inte hon. Det är omöjligt. Hej då.
-Mr Nelson? -Jag... jag förstår inte.
Nån som låter som hon ringde just från hennes nummer
och sa exakt det hon sa för några minuter sen.
Nån kan använda hennes telefon.
-Fan. -Sir?
Hennes mobil är här. Den ligger på golvet.
-Jag tittar på den just nu. -Jag förstår nog inte.
Hur är det möjligt?
Jag tror att du kanske är chockad just nu,
men du måste behålla lugnet och fattningen. Förstår du?
Polisen är på väg. Har du laddat ur vapnet?
Sir?
Lät du mig vänta?
Darlene?
Du vill väl inte höra det här,
men du måste. Jag är färdig med dig.
Jag är färdig med oss, och jag menar det den här gången.
Du kom full till min fars begravning.
Och du vägrar söka hjälp, och jag...
-Jag orkar inte släpa på dig längre. -Nej, nej...
Gode Gud.
-Gode Gud. Vad händer? -Sir, du måste fortsätta samtalet
-med mig. Floyd? -Ja?
Är du säker på att kvinnan du sköt är din fästmö?
-Va? -Du sa nyss
att du sköt henne i ansiktet, genom dörren.
Jag antar att hon är oigenkännlig,
och det låter som om du kan ha skjutit en annan flicka.
Finns det nåt på hennes kropp som identifierar henne?
-Ett födelsemärke? -Det är blod överallt.
-Jag ser inte om det är hon! -Hon borde väl ha en förlovningsring?
-Ja. -Okej. Bär hon den?
Herregud, nej.
Den här kvinnan bär ingen ring.
Hon skulle åka från stan med sin syster, sa hon.
Kan det vara hon?
Bernice?
Är Darlene och Bernice lika varandra?
Helvete.
Har jag skjutit Bernice? Jag sköt hennes syster.
Om du talade i telefon med Darlene, låter det mycket troligt.
För Guds skull.
Darlene ringer igen. Jag måste förklara det för henne.
Nej, snälla. Floyd, bryt inte...
Floyd?
Är det verkligen du?
Gråter du?
Du skämtar, va? Nu bryr du dig!
Du lever, Darlene.
Om du visste vad det betyder för mig... hur glad det gör mig.
Du är en skitstövel.
Jag går inte på det där längre. Jag gör det inte.
Åh, raring.
Hur ska jag kunna berätta det här? Nåt hemskt hände ikväll.
Vadå?
Din... Berni... din syster...
Jag kan ha...
-...skjutit henne av misstag. -Det är inte lustigt.
-Vad pratar du om? -Jag är ledsen.
Jag ville bara skrämma dig, så jag sköt på dörren.
-Typ ett varningsskott. -Floyd. Sluta.
-Det är inte lustigt. -Jag vet. Jag är ledsen.
-Jag ville bara skrämma dig. -Bernice!
Vad har hänt?
-Jösses. Ingenting. -Va?
Floyd, din jävel! Bernice är här. Hon var på övervåningen.
-Är hon? -Ja, det är hon.
Så vad det än är
för sjukt skämt du håller på med, funkar det inte.
Vänta. Var är du just nu?
Jag är hemma. Jag ska strax åka, så kom inte hit.
Hör du vad jag säger? Kom inte hit.
Det är inte möjligt, för jag är hemma hos dig.
Vad pratar du om?
Tog du av dig ringen? Förlovningsringen?
Ja, jag tog av den, och du får inte tillbaka den.
Jag ska pantsätta den och få tillbaka lite av pengarna du är skyldig mig.
Var la du ringen?
I min ficka, idiot. Var annars?
Hej då, Floyd. Kom inte hit.
Men jag är ju där!
Floyd?
Hon var med sin syster nånstans. Så kroppen är inte hennes heller.
Ay, Dios mío.
-Herregud. -Vad gör du, Floyd?
-Jag rör på henne. -Nej.
-Jag känner i fickan. -Gör inte det.
Darlene sa i telefon att hon la ringen i...
Herregud.
Ringen är i fickan, precis som hon sa.
Darlene.
Jag dödade henne. Jag dödade min älskling.
Hon sa att hon tog av sig ringen och la den i fickan,
och jag hittade den just.
Hur kunde hon ringa mig och samtidigt ligga död i min famn?
-Vad tusan pågår? -Floyd?
Jag... vet nog.
-Va? -Lyssna på mig.
Jag har haft såna här samtal förut.
Va? Är det inte?
De sista två veckorna har vi haft många konstiga samtal,
alla med olika människor som beskriver liknande saker.
Först trodde jag att de bara fejkade,
men jag kan inte längre förneka att det händer.
Oj. Det händer verkligen.
På nåt sätt tror jag att Darlene ringer från det förflutna.
-Typ några minuter i det förflutna. -Vänta, vadå?
Jag lovar,
vi får in många såna här samtal.
Det låter ologiskt.
Det är ett mirakel.
Vad... Vad menar du, mirakel?
Om hon fortfarande ringer mig, så kan jag rädda henne.
Gud kanske ger dig en andra chans.
Tack, Ana. Tack för att du tror mig.
Floyd, polisen kommer strax.
Du har ont om tid.
Jag vet. Farväl, Ana. Och tack.
Floyd? Är du där?
-Förlåt mig, Darlene. -Vänta, vadå?
Förlåt mig, sa jag.
Oj.
Jag har nog aldrig hört dig säga det ordet.
Jag vet.
Jag har varit självisk, jag vet,
och jag har inte förstått hur mycket du betyder för mig.
Floyd, menar du allvar just nu?
Jag lekte med dina känslor.
Jag gav dig ringen, men menade inte allvar, och jag...
...jag är ledsen.
Jag förtjänade dig inte. Jag älskar dig, raring.
Jag älskar dig mer än min dumma hjärna nånsin kan uttrycka.
Du gör mig så arg ibland, vet du.
Jag vet, raring.
Det är en annan sak jag måste berätta.
-Det här är Huntsville-polisen. -Fan.
De är redan här.
-Släpp vapnet. -Floyd, vad händer?
-Vad händer? Vad... -Släpp vapnet
och kom ut med händerna över huvudet.
Ge mig bara ett ögonblick.
Jag lovar att lyda.
Floyd, vad pågår där borta?
Vänta, du är här.
Va?
Din bil stannade just utanför.
-Fan. -Du ser inte ut att må bra.
Hör på, Darlene, gå bort från dörren.
Vadå? Varför?
För jag är aspackad och kommer att göra nåt dumt.
Floyd, jag förstår inte.
Det är inte jag som kommer.
-Jag menar, det är jag, men... -Öppna dörren, Darlene.
-Hör du mig? -Helvete.
Darlene, öppna inte.
-Släpp in mig. -Raring, vad händer?
Hur kan du vara där ute och prata med mig samtidigt?
-Öppna! -Vem är det?
Darlene. Lyssna på mig, öppna inte dörren.
Darlene, jag vet att du är där.
Jag vet att du är där!
Okej, jag tror dig.
-Vad ska jag göra? -Är din syster hos dig?
Mr Nelson? Det här är sista varningen.
Ja, Bernice är med mig.
Vi blir tvingade att gå in.
Okej, vill du leka? Då gör vi det, Darlene!
Åh nej. Det kommer att hända. Gå ut bakvägen.
Sätt dig i bilen och kör.
Varför? Jag förstår inte.
Du måste så långt bort från mig som möjligt. Förstår du?
Jag är skurken. Jag är en dålig människa, och jag behöver hjälp.
Så kör iväg och ge mig ingen andra chans.
-Lovar du? -Varför? Varför måste jag lova?
-Jag förstår inte. -Snälla.
-Nej, du måste lova. -Mr Nelson.
-Snälla. -Okej.
Jag lovar.
Släpp vapnet och kom ut med händerna bakom huvudet!
Raring?
Darlene?
Svara! Säg att du mår bra, raring!
Jag är okej.
Vi smyger ut bakvägen. Vi sätter oss i bilen.
Tack gode Gud.
Jag lovar att lämna dig, men varför gör jag det här?
Bara gå, och se dig inte om.
-Hallå! -Åh nej!
Vad håller du på med, Darlene? Kom tillbaka!
-Darlene? -Kom tillbaka, sa jag!
Darlene?
Jag är oskadd.
Jag är oskadd, Floyd. Vi är oskadda.
Din jävla idiot, Floyd!
Förlåt, raring, inte du. Den andra du. Han är en jävla idiot.
Jag vet.
Den andra... Det är också jag, men, ja... den onda.
-Tack för att du hjälpte mig. -Okej.
Stå still!
Och du kör... Du kör iväg, du är trygg.
Floyd?
Floyd, raring?
Okej, han är skjuten. Oskadliggjord.
Jag älskar dig, raring.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med, Floyd.
Din dumma jävel.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson