TAI - VISATOS DARBAS
BIRŽELIO 5-OJI HANTSVILIS
RUGSĖJO 14-OJI INDIAN VELSAS
DEIZĖ
Taip? Kas čia?
Labas, čia Semas?
Atsiprašau, kas čia?
Čia Deizė. Deizė Miler.
- Alio? - Taip. Atsiprašau.
Labas. Kaip tu...
- Norėjau paklausti, kaip laikaisi? - Gerai.
O tu? Girdėjau, kad dabar mokaisi Berklyje.
Taip. Mokausi.
- Vis dar studijuoji fiziką? - Taip.
Iš esmės, astrofiziką.
Priklausau Berklio kosmologijos centrui.
Aš tau vis dar patinku?
Aš...
- Nesupratau? - Aš tau vis dar patinku?
Nes kai paskutinį sykį matėmės, sakei, kad mylėjai mane nuo 8-os klasės
ir žinojai, kad visada mylėsi.
Praėjo ne tiek ir daug laiko, todėl man įdomu, ar tai vis dar tiesa.
Atsiprašau, tai...
jaučiuosi truputį sukrėstas.
Semai, ką veiksi kitą savaitgalį?
Kitą savaitgalį?
Važiuosime į muzikos festivalį dykumoje
su Ramona ir tavo pusbroliu Lu.
Puiku. O aš galiu važiuoti kartu su jumis?
Labai norėčiau tave pamatyti.
Taip.
Ramona išnuomojo namą
ir ji nupirko bilietus, taigi aš tik...
- Gerai. Skambinu jai. - Pala, Deize, aš...
Ei!
Biče, palauk. Ar tai pagaliau nutiko? Ar ką tik ten mačiau jus su Deize?
Tai nutiko?
Aš tave myliu, seni!
Tu - mano geriausias draugas visame pasaulyje, žinojai?
Aš irgi tave myliu, brolau.
Sveikinu, seni.
Tikiuosi, kad ji - tokia, apie kokią svajojai.
Ne, seni. Ne, ji daug geresnė.
- Biče, ji trenkta. - Trenkta?
Ji kalba apie skambučius iš ateities,
apie Dievo žinutę ar panašias nesąmones.
Nežinau, seni. Bet aš...
- O Dieve, aš vis dar ją myliu. - Ką?
Semai, ateik, grįžkime į namą.
Gerai. Mes išeiname, gerai?
Gerai. Jėga.
Mes pasiliksime, bet, klausyk, ji - tikrai gera mergina, girdi?
Todėl pasirūpink mano pussesere, gerai?
Taip. Žinoma. Biče, liaukis, žinoma.
Jėga. Gerai, seni, iki.
Ei, močkrušiai!
Indian Velso šerifo nuovada, kuo galiu padėti?
- Klausau? - Ji negyva.
Kas konkrečiai negyva?
Ji vardu Deizė Miler.
Ji - mano pusseserė. O Dieve.
Jis ją nužudė.
- Kas ją nužudė? - Semas.
Ją nužudė mano draugas Semas.
Semai, negirdžiu tavęs per stiklą.
Turi pakelti ragelį.
Taip, telefonas šalia tavęs.
Labas, tėti.
- Kaip laikaisi? - Ne per geriausiai.
Atleisk, kad užtrukau, kol atvažiavau.
Šiaurėje įsiplieskė milžiniški gaisrai.
Aš šito nepadariau, tėti.
- Prisiekiu, aš to nepadariau. - Tikiu tavimi.
Bet šiandien esu ne vien tavo tėvas.
Kol kas aš - tavo advokatas, gerai?
Aš tave ištrauksiu iš šito jovalo.
Taip. Gerai.
Gerai, čia - tavo draugų pasirašyti bendri parodymai.
„Išėjome iš muzikos festivalio auštant
ir po kelių minučių grįžome į išnuomotą būstą.
Semo miegamojo durys buvo užrakintos.
Girdėjom jį su Deize užsiimant seksu.“
„Tos durys buvo užrakintos iki 01.00 val. nakties,
kai mus pažadino riksmai.
Semo riksmai.
Galiausiai išlaužėme duris
ir radome Deizę nuogą, apsipylusią krauju, nereaguojančią.
Jos bruožai buvo sunkiai atpažįstami.
Visos galūnės buvo sulaužytos.
Semas verkė, susigūžęs kampe.
Jis nebuvo kruvinas.“
Taip, nes aš jos nežudžiau.
Aš atsibudau, o ji...
Ji merdėjo mano akyse.
Per suėmimą pasakei,
aš tik cituoju: „Tai - visatos darbas. Tai - visatos darbas.“
Taip.
Ar tai...
Ar tai turi kažkokią konkrečią prasmę, kurios nesuprantu?
Prašau, nesakyk mamai, gerai?
Bet aš buvau girtas
ir suknistai apsinešęs, kai mane suėmė.
Ir aš...
Aš buvau tikras, kad mačiau ją...
- Mačiau ją, išsiskaidančią į... - Semai...
Tarsi ją gyvą valgytų nematoma jėga.
Semai, prašau.
- Žinai, kad tai ne... - Žinau.
Tėti, tai buvo laimingiausia diena mano gyvenime.
Kodėl turėčiau ją skriausti?
Klausyk, gal šokas užtemdė atmintį.
Netrukus atsiminimai grįš.
Paprastai grįžta.
Labas, čia Lu. Palik žinutę ir aš tau perskambinsiu.
Labas, Lu.
Čia aš, Semas.
Aš tik noriu atsiprašyti už viską, ką jus priverčiau išgyventi.
Pagaliau viskas aišku. Aš...
Aš visa tai padariau.
Viskas. Jokių keistų metafizinių teorijų.
Aš pasiruošęs pripažinti, kad...
Aš nužudžiau Deizę.
Labas.
Ei, ką tik gavau tavo žinutę.
Tai jis tą padarė, jis prisipažino?
Taip, paliko suknistą balso pašto žinutę.
Negaliu patikėti.
Semas - žudikas psichopatas.
Panašu į tai. Aš...
Nežinau, pupa. Aš tik... Supranti, sunku tai suvirškinti.
Jis - mano geriausias draugas.
Taip.
Pokalbis apmokėtas, skambina...
Čia aš, Semas.
Kalinys iš Orindžo apygardos kardomojo kalėjimo.
Paspauskite vienetą, kad atsilieptumėte arba...
Labas.
Ką tu darai, seni?
Kaip suprasti?
Prokuroras sako, kad turi naujų įkalčių.
Įkalčių, kuriuos pateikei tu.
Kokių įkalčių?
Seni, ar gerai jautiesi?
Aišku, kad ne.
Sėdžiu kalėjime už tai, ko nepadariau.
Tai kodėl palikai man tą balso pašto žinutę?
Ką? Kokią balso pašto žinutę?
Žinutę, kurią palikai mano telefone vakar,
kai prisipažinai, kad nužudei mano pusseserę.
Taip.
Aišku, klausyk.
Aš žinutės nepalikau.
Seni.
- Nepalikau suknistos žinutės! - Palikai!
Apie ką tu kalbi...
Kas čia vyksta?
Maniau, kad esi mano draugas. Kaip galėjai taip su manimi pasielgti?
Semai, pažįstu tave nuo vidurinės mokyklos laikų, seni.
Ir aš pažįstu tavo balsą.
Tai buvai tu.
Tu palikai man tą žinutę.
O, ne.
Kas, Semai?
Aš atsiprašau. Nekreipk dėmesio.
- Viso. - Semai. Semai!
Jei yra tas įrašas, teisme nelaimėsime.
Vienintelis mūsų pasirinkimas - pripažinti kaltę, kad sumažintų bausmę.
Semai, kodėl taip pasielgei?
Aš neskambinau.
Laboratorijos išvados priešingos.
Tavo telefono linija, tavo balsas.
Taip, nesakau, kad tai buvau ne aš.
Aš tik sakau, kad skambinau ne aš.
Aš nieko nesuprantu, Semai.
Jei atvirai, tu mane gąsdini.
Tai galima suprasti tik per astrofizikos prizmę.
Aišku.
Tėti, per pastarąsias dienas man nutiko du nepaaiškinami dalykai.
Pirma, mačiau, kaip mano akyse suiro Deizė.
O dabar visi tvirtina, kad paskambinau ir prisipažinau,
nors tikrai žinau, kad neskambinau.
Tiedu įvykiai negali būti nesusiję.
Ten kažkas vyksta.
Ir ne tik man.
- Semai... - Skaitei apie Leilą Beket?
Beket. Kodėl ta pavardė girdėta?
Ją rado negyvą jos bute kovą.
Ne per toliausiai nuo namų.
Per žinias sakė, kad jos galūnės buvo sulaužytos, o veidas - lyg išsilydęs.
Taip, skaičiau apie tai.
Lygiai tas pats nutiko ir Deizei.
Argi nužudė ne sesuo?
Auka miegojo su jos vyru.
Manau, kad sesuo nekalta, visai kaip aš.
Tai kas nužudė merginą?
Tai - visatos darbas.
Deizė neturėjo važiuoti su mumis į festivalį,
todėl visata jos atsikratė.
Deize? Kas naujo?
Labas, ką tik kalbėjau su Semu,
jis sakė, kad jūs kitą savaitę važiuosite į muzikos festivalį dykumoje.
Taip?
Galiu prisijungti?
Ką?
Argi tavo bažnyčia, tavo tėvai, ar dar kas nors to nedraudžia?
Taip. Bet man jau nusišvilpti į visus tuos dalykus.
Tai galiu važiuoti?
Mergyt, tu pasikeitei. Kas nutiko?
Ką tik man kai kas nutiko, laikau tai įgaliojimu iš aukščiau.
Įgaliojimu?
Šūdas, kieno?
- „Dievo,“ - pasakė ji. - Dievo.
Tik nesakyk, kad dabar įtariamasis - Dievas.
Aišku, kad ne.
Deizė man sakė patyrusi Dievo įsikišimą, sulaukė švento skambučio.
Po jo suprato, kad privalo imti iš gyvenimo viską, ką gali.
Vartoti narkotikus, mylėtis ir būti laisva.
Ji sakė, kad dėl to taip užsispyrė važiuoti su mumis, o aš...
Aš pamaniau, kad ji juokauja.
Mes buvome taip apsinešę ir...
Kas buvo pasakyta per tą „šventą skambutį“?
Ji man nepasakė, bet, manau, pasakė Ramonai.
Turi jai paskambinti.
Tai, ką ji pasakė, nuskambėjo kaip visiška nesąmonė,
o tai nebuvo pernelyg neįprasta iš jos lūpų.
Pavyzdžiui?
Deizei paskambino jos mama,
bet jos mama skambino iš artimos ateities ar panašiai,
ji verkė.
Iš ateities?
Taip, suprantu.
Gerai, kas nuliūdino jos motiną?
Ji bandė pasakyti Deizei...
- Taip? - Šūdas.
Kad Deizė mirė kažkokiame gaisre.
Deizė suprato tai kaip perspėjimą, kad ji mirs jauna,
todėl taip norėjo važiuoti su mumis. Ir...
Argi ne šūdas? Ji vis tiek mirė.
Taip, įžvelgiu ironiją.
Žinoma.
Šūdas! Žinoma!
Argi nesupranti?
Ne, nesuprantu, bet padėk suprasti.
Gerai, Deizė turėjo važiuoti į stovyklą šiaurėje, kalnuose.
Ten dabar liepsnoja gaisrai, ar ne?
Jai tikrai paskambino iš ateities.
Semai, to negali būti.
Ne, teoriškai - gali.
Fizikos požiūriu, nėra praeities, dabarties ar ateities.
Tai tik žmogaus sukurta idėja.
Aš nesuprantu.
Iš tikrųjų Deizei buvo lemta važiuoti į kalnus
ir žūti tame gaisre, bet jai pavyko pasprukti nuo tos lemties.
Todėl visata ją nužudė.
Taip. Ji ištaisė anomaliją.
Todėl jos laiko tėkmė buvo suardyta. Aš buvau...
Taip visata bandė atgauti pusiausvyrą.
Pasigydyti.
Semai, tai nepaaiškina,
kodėl paskambinai savo draugui ir prisipažinai nužudęs.
Gal aš skambinau prieš daugelį metų,
ir kalbėjau apie kažką kitą. Kas žino?
Tėti, tai tas fenomenas išprovokavo visus šiuos įvykius.
Kažkas nutiko radijo dažnio bangoms, mobiliųjų telefonų bangoms,
dėl to tampa įmanoma kalbėtis iš skirtingų laiko momentų.
Tai sukuria chaosą.
Klausyk, Semai.
Tu įsivaizduoji, kaip noriu tavimi tikėti.
Bet visa tai neprivers prisiekusiųjų pagrįstai suabejoti.
Taip kalbėdamas tik pasirodysi pamišęs.
Tėti.
Semai, žinau, kad per retai tą sakau, bet aš tave myliu.
Ir tu nežinai, kaip sunku tėvui,
kai iš jo šitaip atima sūnų.
Taip, aš...
Aš irgi tave myliu, tėti.
Pripažink kaltę.
Antraip visą gyvenimą praleisi kalėjime.
Tavo motina niekada... Ji...
Mums tai nepriimtina.
Laikai mane bepročiu.
Manau, kad tu labai bijai.
Tai tu netiki mano teorija?
O tu tiki?
Taip, aš tikiu.
Man reikia tikėti.
Semai, toksikologinis tyrimas parodė, kad tą vakarą buvai suvartojęs
didelę metamfetamino, ketamino, efedrino, PCP ir kokaino dozę.
Esant tokiam apsvaigimo lygiui,
sąmonė užteršiama, ji iškreipia viską, ką suvokia tavo smegenys.
Tu nebeatsakai už savo veiksmus.
Manau, kad tu nužudei Deizę, Semai,
nors smegenys tave apkvailino ir privertė patikėti, kad su ja myliesi.
Aš nežinau.
O tu...
Mes, versdami kaltę kažkokiam metafiziniam nutikimui,
įžeidžiame Deizės atminimą, jos šeimą ir tavo draugus.
Jie nusipelno aiškios baigties.
Tu taip pat.
Gerai.
Taip bus teisinga.
Taip.
Labas, čia Lu. Palik žinutę ir aš tau perskambinsiu.
Labas, Lu.
Čia aš, Semas.
Aš tik noriu atsiprašyti už viską, ką jus priverčiau išgyventi.
Pagaliau viskas aišku. Aš...
Aš visa tai padariau.
Viskas. Jokių keistų metafizinių teorijų.
Aš pasiruošęs pripažinti, kad...
Aš nužudžiau Deizę.
Ir aš už tai atsėdėsiu.
Aš myliu tave, brolau.
Tikiuosi, vieną dieną pajėgsi atleisti...
Minutėlę.
Ne.
Suknista visata.
Klausau?
Labas, Semai?
Mes pažįstami? Manau, kad paskambinote ne tam Semui.
Ne, jūs manęs nepažįstate.
Jūs esate tas Semas.
Ko norite?
Jūsų teorijos.
Mano teorijos?
Jūs nenužudėte Deizės, Semai.
Tai - visatos darbas.
Ir tai - tik pradžia.
Subtitrus vertė: Sandra Siaurodinė