TO IZDARĪJA VISUMS
5. JŪNIJS HANTSVILA
14. SEPTEMBRIS INDIANVELSA
DEIZIJA
Jā? Kas zvana?
Sveiks! Vai Sems?
Es... atvainojos, kas zvana?
Deizija. Deizija Millere.
-Hallo? -Jā. Atvaino.
Sveika! Kā tev...
-Gribēju teikt, kā tev iet? -Labi.
Kā tev? Es dzirdēju, ka tu tagad mācies Bērklijā.
Jā. Jā, tā ir.
-Joprojām fiziku? -Jā.
Pamatā astrofiziku.
Es... Es tagad esmu BCCP.
Vai es tev vēl patīku?
Es...
-Kā, lūdzu? -Vai es tev vēl patīku?
Kad pēdējoreiz redzējāmies, teici, ka mīli mani kopš 8. klases
un zini, ka vienmēr mīlēsi.
Un tas nebija nemaz tik sen, tāpēc prātoju, vai tā vēl ir.
Piedod, tas...
tas jautājums mani nedaudz šokēja.
Sem, ko tu darīsi nākamajā nedēļas nogalē?
Nākamajā?
Mēs būsim tajā mūzikas festivālā tuksnesī,
īstenībā ar Ramonu un tavu brālēnu Lū.
Labi, lieliski. Vai drīkstu braukt kopā ar jums?
Es gribētu tevi satikt.
Jā.
Ramona ir noīrējusi māju, un...
un viņa var dabūt biļetes, tāpēc es...
-Labi, lieliski. Piezvanīšu. -Paga, Deizij, es...
Jou!
Čomiņ, paga. Tā tiešām bija? Vai es nupat redzēju tevi un Deiziju?
Tā bija?
Es tevi mīlu, vecīt!
Tu esi mans labākais draugs visā pasaulē, zini?
Čomiņ, es arī tevi mīlu, brāl.
Un apsveicu, vecīt.
-Es ceru, ka viņa ir tāda, kā tu sapņoji. -Nē, vecīt. Nē, viņa ir vēl iespaidīgāka.
-Vecīt, viņa ir... viņa ir traka. -Traka? Ko?
Viņa runā par telefona zvaniem no nākotnes,
par vēsti no Dieva un tādiem sūdiem.
Es nezinu, vecīt. Bet es...
-Ak dievs, es viņu vienalga mīlu. -Ko?
Sem, nāc, braucam atpakaļ uz māju.
Labi. Ei, mēs tinamies, labi?
Labi, jā. Skaidrs, forši.
Mēs paliksim, bet, hei, klau, viņa ir ļoti laba meitene, skaidrs?
Parūpējies par manu māsīcu, labi?
Jā, jā. Protams. Čomiņ, nu kā, protams.
Forši. Labi, vecīt, tiksimies.
Jā, maitasgabali!
Indianvelsas šerifa iecirknis. Kā varu palīdzēt?
-Hallo? -Viņa ir... Viņa ir mirusi.
Labi, kas īsti ir miris?
Viņu sauc Deizija Millere.
Viņa ir mana māsīca. Ak dievs.
Viņš viņu nogalināja. Viņš nogalināja.
-Un kas viņu nogalināja? -Sems.
Viņu nogalināja mans draugs Sems.
Sem, Sem, es tevi caur stiklu nedzirdu.
Pacel!
Jā, jā, to telefonu blakus tev.
Sveiks, tēt.
-Kā tu turies? -Ne īpaši labi.
Piedod, ka tik ilgi braucu šurp.
Ziemeļos plosās milzīgi ugunsgrēki.
Tēt, es to neizdarīju.
-Es tev zvēru, es to neizdarīju. -Es tev ticu.
Bet šodien es neesmu tikai tavs tēvs.
Es... Es pagaidām esmu tavs advokāts, labi?
Un es dabūšu tevi laukā no šīs ķezas.
Jā. Labi.
Labi, tavi draugi parakstījuši kolektīvo liecību.
"Saullēktā mēs aizbraucām no mūzikas festivāla
un pēc dažām minūtēm bijām noīrētajā mājā.
Sema guļamistabas durvis bija slēgtas.
Mēs dzirdējām, kā viņi ar Deiziju mīlējas."
"Tās pašas durvis palika slēgtas līdz vieniem dienā,
kad mēs pamodāmies no kliedzieniem.
Sema kliedzieniem.
Beigās mēs atlauzām durvis
un atradām Deiziju kailu, klātu asinīm un bezsamaņā.
Viņas vaibsti bija knapi atpazīstami.
Visi viņas locekļi bija salauzti.
Sems raudāja, saritinājies stūrī.
Uz viņa nebija asiņu."
Jā, jo es viņu nenogalināju.
Es pamodos, un viņa...
Zini, viņa mira manā acu priekšā.
Kad tevi apcietināja, tu teici,
un es te citēju: "To izdarīja visums. To izdarīja visums."
Jā.
Vai tas...
Vai tam ir kāda īpaša nozīme, ko es nesaprotu?
Labi, tikai, lūdzu, nesaki mammai, sarunāts?
Bet es biju piedzēries
un... un ellīgi salietojies, kad mani apcietināja.
Un es...
Es biju drošs, ka redzēju viņu...
-Es redzēju, kā viņa pati sadalās... -Sem...
It kā viņu dzīvu ēstu neredzams spēks.
Sem, lūdzu.
-Tu zini, ka tas... -Es zinu. Es zinu.
Tēt, tā bija mana mūža laimīgākā diena.
Kāpēc lai es viņai darītu pāri?
Klau, šoks varētu būt aizmiglojis tavu atmiņu.
Tā drīz atjaunosies.
Tā parasti notiek.
Sveiki, te Lū. Atstājiet ziņu, un es atzvanīšu.
Sveiks, Lū.
Tas esmu es, Sems.
Es tikai gribu atvainoties par visu, ko jūs manis dēļ pārdzīvojāt.
Beidzot tas ir skaidrs. Es...
Es to visu izdarīju.
Viss. Nekādu dīvainu metafizisku teoriju.
Es esmu gatavs pieņemt, ka...
es nogalināju Deiziju.
Sveika.
Jou, nupat saņēmu tavu īsziņu.
Tad viņš... viņš to izdarīja? Viņš atzinās?
Jā, atstāja man sūda balss ziņu.
Es nespēju noticēt.
Sems ir psihs slepkava.
Tā izskatās. Es...
Es nezinu, mīļā. Es tikai... Zini, to ir grūti pieņemt.
Tas ir mans labākais draugs.
Jā.
Iepriekšapmaksāts zvans no...
Te es, Sems.
Ieslodzītais no Orindžas apgabala cietuma.
Nospiediet "1", lai pieņemtu zvanu, vai...
Sveiks!
Vecīt, ko tu dari?
Ko... Ko tu ar to domā?
Prokurors saka, ka ir jauni pierādījumi.
Tu esot tos sniedzis.
Kādi pierādījumi?
Vecīt, tu... tu labi jūties?
Protams, ka ne.
Atrodos cietumā par to, ko neesmu izdarījis.
Tad kāpēc tu man atstāji to balss paziņojumu?
Ko? Kādu balss paziņojumu?
To ziņu, ko vakar atstāji manā telefonā, kur atzīsties, ka nogalināji manu māsīcu.
Jā.
Skaidrs, labi.
Es neatstāju nekādu ziņu.
Čomiņ.
-Es neatstāju nekādu sūda ziņu! -Atstāji gan!
Par ko tu runā...
Kas te notiek?
Es domāju, ka esi mans draugs. Kā tu varēji man to nodarīt?
Sem, es tevi pazīstu kopš pamatskolas.
Un es pazīstu tavu balsi.
Tas biji tu.
Tu man atstāji to ziņu.
Ak nē.
Kas ir, Sem?
Piedod. Nekas.
-Atā. -Sem. Sem!
Ja tāds ieraksts pastāv, mēs nevaram tiesā uzvarēt.
Mūsu vienīgā iespēja - atzīt vainu, lai samazinātu cietuma gadus.
Sem, kāpēc tu tā darīji?
Es nezvanīju.
Nu, laboratorija saka ko citu.
Tava telefonlīnija, tava balss.
Jā, es... Es nesaku, ka tas nebiju es.
Es... Es tikai saku, ka es nezvanīju.
Tu... tu runā neloģiski, Sem.
Un, godīgi sakot, tu mani biedē.
Tas ir loģiski tikai no astrofizikas viedokļa.
Skaidrs.
Tēt, pēdējās dažās dienās esmu piedzīvojis divus neizprotamus notikumus.
Vispirms es redzēju, kā manu acu priekšā uzsprāgst Deizija.
Un nu visi apgalvo, ka es piezvanīju un atzinos,
bet es skaidri zinu, ka es to nedarīju.
Tie divi notikumi nevar būt nesaistīti.
Pasaulē kaut kas notiek.
Un ne tikai ar mani.
-Sem... -Tu lasīji par Leilu Beketu?
Beketa. Kāpēc tas kaut ko atgādina?
Viņu martā atrada mirušu viņas dzīvoklī.
Un tas nav tālu no manām mājām.
Ziņās teica, ka viņas locekļi bijuši salauzti un seja šķitusi izkususi.
Jā, es lasīju par to.
Labi, tieši tas arī notika ar Deiziju.
Vai tad to neizdarīja viņas māsa? Upure gulēja ar viņas vīru.
Es domāju, ka māsa ir nevainīga, tāpat kā es.
Tad kas nogalināja to meiteni?
To izdarīja visums.
Deizijai nebija jābūt ar mums tajā festivālā,
tāpēc visums no viņas atbrīvojās.
Deizij? Kā iet?
Sveika, es nupat runāju ar Semu,
un viņš saka, ka jūs nākamnedēļ brauksiet uz to mūzikas festivālu tuksnesī.
Jā?
Drīkstu braukt?
Ko?
Nu tiešām, vai tad tava baznīca, vecāki vai kas tāds tev neaizliedz?
Jā. Bet man tagad pie vienas vietas tas viss.
Drīkstu braukt?
Oho, meitēn, tu esi mainījusies. Kas notika?
Es kaut ko pieredzēju, es to uztveru kā dievišķu norādījumu.
Norādījumu?
Velns, no kā gan?
-"No Dieva," viņa teica. -No Dieva.
Nesaki, ka tagad aizdomās turamais ir Dievs.
Protams, nav.
Labi, Deizija man pateica, ka bijusi dievišķa iejaukšanās, svēts telefonzvans.
Tas licis viņai atskārst, ka jādzīvo ar pilnu krūti.
Nu zini, jālieto narkotikas, jāmīlējas un jābūt brīvai.
Viņa teica, ka tāpēc tik nelokāmi gribēja braukt mums līdzi, un es...
Zini, es domāju, ka viņa joko.
Mēs bijām tā salietojušies un...
Kas tika pateikts "svētajā telefonzvanā"?
Viņa man nepastāstīja, bet domāju, ka pateica Ramonai.
Piezvani viņai!
Tas, ko viņa teica, izklausījās pēc vājprāta murgiem,
un tas nebija nekas neparasts no viņas ko tādu dzirdēt.
Piemēram?
Deizijai, viņai piezvanījusi mamma,
un viņas mamma esot zvanījusi no tuvas nākotnes vai tamlīdzīgi,
un viņa bijusi asarās.
No nākotnes?
Vareni, vai ne?
Labi, par ko viņas mamma bēdājās?
Viņa mēģināja Deizijai pateikt, ka viņa...
-Jā? -Nu velns.
Ka Deizija nomirusi kaut kādā ugunsgrēkā.
Deizija to uztvēra kā brīdinājumu, ka mirs jaunībā,
tāpēc viņa gribēja braukt ar mums. Un...
Vai nav debilisms? Viņa vienalga nomira.
Jā, saskatu ironiju.
Protams.
Velns! Protams!
Tu nesaproti?
Nē, es... nesaprotu, bet palīdzi saprast!
Labi, Deizijai bija jādodas uz retrītu - kalnos, ziemeļos.
Tur tagad plosās tie ugunsgrēki, vai ne?
Viņai piezvanīja no nākotnes.
Sem, tas nav iespējams.
Nē, nē, teorētiski ir.
No fizikas skatpunkta, nav pagātnes, tagadnes vai nākotnes.
Tas ir cilvēku radīts priekšstats.
Man nepielec.
Deizijas īstais liktenis bija doties uz kalniem
un nomirt tajā ugunsgrēkā, bet viņai izdevās izbēgt no tā likteņa.
Tāpēc visums viņu nogalināja.
Jā. Tas laboja anomāliju.
Tāpēc viņas dzīves struktūra tika sarauta gabalos. Es biju...
Tā visums centās atgūt līdzsvaru.
Sadziedēt sevi.
Sem, nekas no tā neizskaidro to,
kāpēc tu piezvanīji draugam un atzinies slepkavībā.
Tāpēc, ka varbūt šo zvanu es veicu pirms daudziem gadiem
un es runāju par kaut ko citu. Kas to lai zina?
Tēt, tas fenomens izraisa visu šo.
Kaut kas notiek ar radioviļņiem, mobilo sakaru viļņiem,
un tas ļauj mums sarunāties starp dažādiem mirkļiem laikā.
Un tas rada haosu.
Klau, Sem.
Tu vari iedomāties, cik ļoti gribu tev ticēt.
Bet nekas no tā neliks tiesā apšaubīt tavu vainu.
Tu tikai izklausīsies slims.
Tēt.
Sem, es zinu, ka es to nesaku bieži, bet es tevi mīlu.
Un tu nezini, cik grūti ir tēvam, ka viņa dēls tiek šādi apcietināts.
Jā, es...
Es arī tevi mīlu, tēt.
Tad atzīsti vainu!
Citādi visu mūžu pavadīsi cietumā.
Tava māte nemūžam... Viņa...
Mēs nevaram to pieņemt.
Tu domā, ka esmu traks.
Domāju, esi pamatīgi nobijies.
Tad tu netici manai teorijai?
Un tu?
Jā, es ticu.
Man ir jātic.
Sem, tavas tās nakts analīzes uzrāda lielu devu
metamfetamīna, ketamīna, efedrīna, PCP un kokaīna.
Kad ir tik liela intoksikācija,
apziņa kļūst kā krāsaina vitrāža, izkropļo visu, ko prāts uztver.
Tu pats vairs neatbildi par savu rīcību.
Es domāju, tu nogalināji Deiziju, Sem,
kamēr tavs prāts lika tev ticēt, ka tu ar viņu mīlējies.
Es nezinu.
Un tu...
Ja mēs vainojam metafiziskus notikumus,
tā ir necieņa pret Deizijas piemiņu, viņas ģimeni un taviem draugiem.
Viņi pelnījuši, ka lieta tiek izbeigta.
Un tu arī.
Labi.
Ak, labi.
Tā ir pareiza rīcība.
Jā.
Sveiki, te Lū. Atstājiet ziņu, un es atzvanīšu.
Sveiks, Lū!
Tas esmu es, Sems.
Es tikai gribu atvainoties par visu, ko jūs manis dēļ pārdzīvojāt.
Beidzot tas ir skaidrs. Es...
Es to visu izdarīju.
Viss. Nekādu dīvainu metafizisku teoriju.
Es esmu gatavs pieņemt, ka...
es nogalināju Deiziju.
Un es nosēdēšu par to cietumā, zini.
Es tevi mīlu, brāl.
Es ceru, ka kādudien tu man piedosi...
Pagaidi.
Nē.
Sūda visums.
Hallo?
Sveiki! Sems?
Es jūs pazīstu? Domāju, zvanāt nepareizam Semam.
Nē, jūs mani nepazīstat.
Jūs esat pareizais Sems.
Ko jūs vēlaties?
Jūsu teoriju.
Manu teoriju?
Jūs nenogalinājāt Deiziju, Sem.
To izdarīja visums.
Un tas ir tikai sākums.
Tulkojusi Laura Hansone