14. SYYSKUUTA - INDIAN WELLS
9. MARRASKUUTA - RIBBONWOOD / SAN DIEGO
Äiti?
Hei.
Oletko jo perillä?
Olen talon edessä. Siis vanhan talosi.
Hyvä.
Suoraan sanoen pelottaa vähän. -Kyllä se siitä, ääliö. Miehisty.
Talo näyttää nyt erilaiselta. Aika pelottavalta.
Odota. Olen tulossa Ribbonwoodiin.
Silloin sen pitäisi tapahtua.
Minkä pitäisi tapahtua?
Häikän.
Tiedän, mutta mikä se tarkalleen on?
En tiedä. Niin postauksessa luki.
"Aja aavikon läpi Indian Wellsin lähistöllä,
niin Ribbonwoodin tienoilla puhelimeesi saattaa tulla häikkä, ja sitten..."
Tiedän. Sitten saa yhteyden johonkuhun tulevaisuudessa.
Tai menneisyydessä. Toivottavasti menneisyydessä.
Niin. Tai se voi olla nettipaskaa.
Älä nyt.
Niin monta tarinaa vierailta eri ihmisiltä.
Siinä pitää olla totuuden siemen.
Niin, no, toivon, ettei se ole totta.
Miksi sanot noin?
Postaukset kertovat pahoista, pelottavista asioista,
kun ihmiset soittavat.
Vaikka saamme yhteyden, emme saa muuttaa mitään.
Emme muuta mitään, onko selvä?
Lupaatko? -Lupaan.
Mitä teetkin, pysy puhelimessa kanssani.
Käytät äidin vanhaa kännykkää, joten linja saattaa katketa,
ja saamme jotenkin yhteyden häneen tai...
Kuulostat varmalta.
Se tapahtuu. Enpä tiedä, tiedän vain sen.
Hitto. No niin, näen Ribbonwoodin edessä.
Selvä.
Valmiina?
Niin kai.
Häikän pitäisi tapahtua aika lailla nyt.
Tai nyt.
Haloo.
Yhä minä. -Hitto.
En kuule mitään erilaista.
En minäkään.
Älä ylläty.
Niin.
Mitä?
Mitä minä teen?
Olen keskellä aavikkoa yrittämässä...
Minä...
Anteeksi, että pakotin tähän. Tämä on naurettavaa.
Halusin kai kuulla hänen äänensä taas.
Hyvästellä.
Olet 17-vuotias, eikä sillä kai ole merkitystä sinulle.
Mutta kun täytät 21, jostain syystä näistä asioista tulee hyvin tärkeitä.
Mitä? Luuletko, etten välitä?
En. Sanon vain, että se oli helpompaa sinulle.
Olit nuorempi.
Mitä?
Älä viitsi. Tuskin muistan sinun itkeneen hautajaisissa.
Hei. Justin?
Haloo. -Hei, Justin?
Se oli outoa.
Haloo. Kuuletko minua?
Ai, anteeksi. Kuka soittaa?
Uskomatonta. Äiti, minä tässä.
Minä luulen, että soitit väärään numeroon.
Ei, minä tässä.
Olen Skylar. Oletko kotona?
Hetki. Kenen kanssa haluat puhua?
Sinun, äiti. Minä tässä, Skylar. Olen tyttäresi.
Kuule, minulla on Skylar-niminen tytär, mutta hän täyttää kahdeksan viikonloppuna.
Et kuulosta kahdeksanvuotiaalta.
Hitto. Kahdeksanvuotias. Selvä.
Anteeksi? -Oi, odota. Odota.
Voin selittää tämän. Äiti...
Olen Skylar.
Olen nyt 21-vuotias.
Itse asiassa soitan sinulle tulevaisuudesta.
Niin, outoa, eikö olekin?
No, äänessäsi on jotain tuttua.
Mutta kuule, minulla ei ole aikaa leikkiä juuri nyt.
Täytyy käydä ostoksilla. Oletko joku oppilaistani?
Selvä.
Jos täytän kahdeksan, hetki, sitten...
Jukra. Sitten sinä -
olet menossa ostamaan minulle skeittilaudan, jossa on lila pöllö.
Ja rakastan sitä skeittilautaa.
Kesän loppuun mennessä osaan tehdä kickflipin sillä.
Minä... No, sitä juuri suunnittelin.
Hetki. En ole puhunut siitä kenellekään.
Miten tiedät... Kuka olitkaan?
Skylar McKenzie Williams.
En tuntenut isääni, mutta sanoit, että minulla on hänen kulmakarvansa.
Painat isovarvastani herättääksesi minut,
ja kaipaan sitä tosi paljon.
Mitä tapahtuu?
Äiti, kuuntele.
Minulla on tärkeää kerrottavaa sinulle.
Hitto. Äiti? -Minä kuuntelen.
Selvä. Illalla 12. helmikuuta 2015 -
soitan sinulle Valerielta, jossa olen yökylässä,
ja pyydän sinua hakemaan minut, koska riitelin Valin kanssa.
Älä tule hakemaan minua,
koska matkalla sinne ajat pahan kolarin Cedarin ja De Longpren risteyksessä.
Ja... Tiedän, etten saisi kertoa tätä,
mutta on pakko. Minun on vain pakko.
Äiti, kuuletko minua?
Äiti? -Ei, minä vain.
Saanko tulla nyt kotiin? Täällä on kylmää ja pimeää.
Haluan vain kotiin.
Hittolainen. Minä... Se oli hän.
Puhuin juuri hänelle.
Mitä? Puhuitko äidille? Äskenkö?
Puhuin. Vannon.
Voi luoja. Sydämeni pomppaa kohta ulos rinnastani.
No niin, muru. Rauhoitu. Kerro, mitä tapahtui.
Vihaan häntä, äiti. Vihaan häntä.
Ymmärrän.
Hae minut nyt heti. Voitko hakea? Ole kiltti.
Voi, muru. Älä nyt. Tulin juuri kotiin. Olen puhki.
Luulin, että olit yökylässä. Mitä tapahtui?
Riitelin Valin kanssa.
En halua olla täällä enää. Voitko tulla hakemaan?
Äiti?
Oletko siellä? Äiti!
Olen. Anteeksi, muru. Minä...
Tämä on todella outoa. -Äiti. Ole kiltti ja tule hakemaan minut.
En.
Miksi et?
Muru, kuuntele. Tätä on vaikea selittää,
mutta sain puhelun vuosia sitten juuri ennen kahdeksanvuotissynttäreitäsi.
Eräs henkilö kertoi minulle tästä.
Että juuri näin tapahtuisi.
Mitä? -Kuule. Hyvä on.
Unohda se. Ei sillä ole väliä.
Tuletko vai et?
Ei, muru. En tule.
Valerie rakastaa sinua. Hän on paras kaverisi.
On parempi, jos puhutte asian selväksi.
Älä pakene.
Hyvä on. Vihaan nyt sinuakin.
Olet 16-vuotias. Pääset siitä yli.
Heippa. -Rakastan sinua.
Voi, muru. Älä nyt. Tulin juuri kotiin. Olen puhki.
Ole kiltti ja tule hakemaan minut.
Että juuri näin tapahtuisi.
Hei. -Skylar? Missä olet?
Ajan vitostietä. Olen pian kotona.
Vau.
En voi vieläkään uskoa, että puhuin äidin kanssa.
Luulin, että yövyt Valeriella.
Mitä? Valeriellako? Kuulostat oudolta.
Luulin, että olit yökylässä.
Voi luoja. Hetki. Outo kysymys. Kuinka vanha olen?
Olen 12-vuotias, joten olet 16. Sinäkin kuulostat oudolta.
Sanoitko, että olen Valeriella?
Sanoin.
Äiti sanoi, että soitit ja sanoit riidelleesi Valerien kanssa.
Äitikö? Onko hän kunnossa? Onko hän kotona?
On.
Se on hienoa. -Niin.
Tämä on mahtavaa.
Kuule, ääliö, et aavistakaan,
mutta tein juuri uskomattoman palveluksen -
sinulle ja siskollesi.
Siis minulle. Sinulle ja minulle. -Voi luoja!
Jotain tapahtuu hänelle.
Mitä tarkoitat?
En tiedä.
Hän on huoneessaan ja päästää outoja, pelottavia ääniä.
Millaisia pelottavia ääniä?
Minä en... Tule kotiin, Sky. Pelottaa.
Niin. Haluaisin kyllä, mutten voi.
Ole kiltti. -En oikeasti voi.
Sanot aina noin, kun pyydän jotain.
Mitä? Se ei ole totta.
Selvä, äänteleekö äiti yhä?
Hetki. En kuule häntä enää.
Olen huoneessamme.
Selvä. Kävele hänen ovelleen ja käy katsomassa häntä.
Haluan varmistaa, että hän on kunnossa. -Hyvä on.
Olen käytävässä.
Selvä. Hyvä.
Hänen huoneensa ovi on kiinni.
Selvä, koputa. Kysy, onko hän kunnossa.
Joo. Hyvä on.
Äiti? Oletko kunnossa?
Mene pois!
Voi paska. -Mitä se oli?
Hän kuulostaa loukkaantuneelta.
Avaa ovi. Varmista, että hän on kunnossa.
Oletko varma? -Olen!
Ehkä hän tarvitsee apua.
Joo, selvä.
Äiti!
Käskin mennä pois!
Mene pois!
Mitä?
Mitä hittoa se oli?
Oletko kunnossa? Missä olet?
Olen takaisin huoneessamme.
Tule heti kotiin.
Mitä äidille tapahtuu?
Mistä on kyse? -Hän...
Hänen käsivartensa olivat... Ne olivat... Jokin...
Niissä oli jotain vikaa, ja hänen kasvonsa olivat...
Mitä? Mitä niistä?
Hänen kasvonsa olivat sulaneet pois.
Voi luoja. -Mitä tapahtuu?
Voi ei.
Ei. -Mitä?
Minä en... Ei olisi pitänyt...
Tule vain kotiin.
En oikeasti voi.
Justin. -Voi luoja. Hän tulee.
Hän tulee huoneeseeni. -Justin!
Mitä hänelle tapahtuu?
En tiedä. En ole varma.
En tiedä, mutta luulen, että se on minun syytäni.
Sinun syytäsikö? Mitä teen?
Justin! -Lukitse ovi.
Ei ole avaimia. Piilotat ne aina.
Voi paska. Totta.
Missä ne ovat? Kerro nyt!
Ne ovat lipastoni alalaatikossa -
vasemmalla. -Hitto.
Etsi. Mene! -Hitto.
Eivät ole täällä. -Aivan takana.
Katso aivan takaa.
Hyvä on.
Selvä. Löysin ne.
Lukitse ovi heti.
No niin. Tehty.
Lukitsitko oven?
Justin! Auta minua! Auta!
Mene pois! -Avaa ovi!
Justin?
Mitä tapahtuu?
Avasiko hän oven? Oletko kunnossa?
Justin?
En. Jokin satutti kättäni. Jokin terävä.
Selvä.
Älä päästä häntä enää lähellesi.
Luulen... -Selvä.
Mikä häntä satuttaakin voi satuttaa sinuakin,
jos hän tulee liian lähelle. -Selvä.
Minua pelottaa paljon.
Sinun pitää lähteä talosta.
Mene mahdollisimman kauas hänestä mahdollisimman nopeasti.
Sinua pelottaa, mutta kuuletko yhä hänet?
En.
Selvä.
Ota avain pois ja katso avaimenreiästä.
En näe häntä.
Selvä. Hyvä.
Kun käsken, avaa ovi,
juokse alakertaan ja suoraan ulos etuovesta.
Ei. En halua.
Tiedän, mutta sinun on pakko.
En usko, että olet turvassa talossa.
En halua avata ovea.
Sinun täytyy lähteä sieltä heti.
En voi. Haluan pysyä huoneessamme, kunnes tulet.
Justin. Kuuntele. Luotatko minuun?
En luota.
Mitä? Miksi? Miksi et luota minuun?
Justin?
Olet aina ilkeä minulle -
ja nimittelet minua ystävieni edessä koulussa.
Et oikeasti välitä minusta.
Koska olen tyhmä, kakaramainen teini.
En tiedä, mikä on elämässäni tärkeää.
Kunpa voisin sanoa muuttuvani pian, mutta se vie hieman aikaa.
Yritän sitä yhä.
En ole ollut niin hyvä sisko kuin voisin olla -
tässä kaikessa.
Mutta rakastan sinua oikeasti.
Rakastatko? -Tietenkin.
Nyt sinun pitää totella minua tarkkaan.
Hyvä on. -No niin.
Avaa ovi, mutta todella hiljaa.
Joo. Hyvä on.
Hän taitaa olla alakerrassa.
Selvä. Missä?
Keittiössä kai.
Sinun pitää mennä alakertaan.
Sinun pitää ohittaa keittiön ovi todella hiljaa.
Hyvä on.
Oletko alakerrassa?
Olen alakerrassa, kyllä.
Älä puhu. Älä vastaa hänelle. Hän ei näe sinua.
Älä puhu. -Verta.
Verta on kaikkialla.
Mitä? -Täällä on verta.
Luulen...
Oi, hänen käsivartensa on lattialla.
Sinun pitää jatkaa kävelyä. Olet melkein perillä.
Justin?
Hän näki minut.
Juokse!
Juokse! Justin?
Missä olet?
No niin. Olen ulkona.
Hyvä. Seurasiko hän sinua?
En usko, että hän pystyi. Hänen kehonsa oli... Enpä tiedä.
Se oli sulanut ja hajalla.
Missä... Missä olet nyt?
Olen korttelin päässä. Melkein bussipysäkillä.
Onko se bussi? -On.
Nouse kyytiin. Nyt heti. -Joo.
Lähde pois talolta.
Nouse kyytiin. -Hyvä on.
Odota!
Kiitos.
No niin. Sky. -Niin?
Olen bussissa. -Olet siis turvassa.
Olet turvassa.
Mitä hänelle tapahtui?
Mitä äidille tapahtui? Sanoi, että se oli syytäsi.
En ole varma.
Mutta kuuntele. Netissä oli postaus,
että jos joku saa tietoa tulevaisuudesta,
joka muuttaa hänen kohtalonsa, universumi korjaa sen, mutta se satuttaa.
En halunnut uskoa loppuosaan.
Yritin vain pelastaa äidin, mutten pystynyt.
Muutitko... -Justin?
Muutitko minunkin kohtaloni?
Voi luoja. Ei. -Sattuu.
Käsivarsiini sattuu. Ne venyvät. Niihin sattuu.
Ei. Sinun oli tarkoitus pysyä kotona.
Näin ei olisi käynyt sinulle.
Olisit kotona, et bussissa. Muutin sen. Se on minun syytäni.
Sky. -Oi, Justin!
Olen pahoillani.
Justin!
Mitä menin tekemään?
Tekstitys: Jari Vikström