- אימא -
- 14 בספטמבר, אינדיאן ולס -
9 בנובמבר - ריבונווד / סאן דייגו
אימא?
- סקיילר -
היי.
הגעת כבר?
כן, אני מחוץ לבית. כלומר, הבית הישן שלנו.
טוב, יופי.
זה קצת מפחיד, למען האמת.
יהיה בסדר, טיפשון. תהיה גבר.
הבית נראה שונה עכשיו. קצת קריפי.
רק רגע. אני תכף נכנסת לריבונווד.
ואז זה אמור לקרות.
מה בדיוק אמור לקרות?
התקלה.
כן, אני יודע. אבל מהי בדיוק?
לא יודעת. זה מה שהיה כתוב בפוסט.
היה כתוב, "סעו במדבר ליד אינדיאן ולס,
ואיפשהו ליד ריבונווד אולי תהיה לכם תקלה בטלפון ואז..."
כן, אני יודע. ואז תקושרו עם מישהו מהעתיד.
או מהעבר. אני מקווה שזה מהעבר.
כן. או שזה סתם בולשיט מהאינטרנט.
די, נו.
כל כך הרבה סיפורים של אנשים שונים שאין קשר ביניהם?
חייב להיות בזה גרעין של אמת.
אני דווקא מקווה שזו לא אמת.
למה אתה אומר את זה?
כל הדיבורים בפוסטים האלה על דברים רעים ומפחידים שקורים
כשאנשים עושים את השיחות האלה.
גם אם ייווצר קשר, אסור לנו לשנות כלום.
לא נשנה כלום, טוב?
את מבטיחה? -כן, מבטיחה.
לא משנה מה תעשה, תישאר איתי על הקו כל הזמן.
אתה משתמש בטלפון הישן של אימא, אז אני מניחה שהקו עלול להתנתק ו...
לא יודעת, איכשהו נקושר אליה או...
את נשמעת בטוחה שזה יקרה.
זה יקרה.
לא יודעת, אני פשוט יודעת.
שיט. טוב... אני רואה את ריבונווד מולי.
טוב.
מוכן?
אני מניח.
התקלה אמורה להתרחש בערך... עכשיו.
או עכשיו.
הלו?
עדיין אני. -שיט.
אני לא שומע משהו שונה.
גם אני לא.
אל תתפלאי.
כן.
מה?
מה אני עושה?
אני באמצע המדבר, מנסה ל...
אני...
מצטערת ששכנעתי אותך לעשות את זה. זה מגוחך. אני...
אני מניחה שרציתי לשמוע את קולה שוב.
להיפרד ממנה.
אתה בן 17 ואולי זה לא אומר לך הרבה.
אבל כשמגיעים לגיל 21, משום מה הדברים האלה נהיים פתאום הכי חשובים בעולם.
מה? את חושבת שלא אכפת לי?
לא. אני רק אומרת שזה היה... לך היה יותר קל.
היית צעיר יותר.
מה?
בחייך. אני זוכרת שבקושי בכית בלוויה.
היי, ג'סטין?
הלו? -היי, ג'סטין?
זה היה מוזר.
הלו? אתה שומע אותי?
סליחה... מי זו?
אני לא מאמינה. אימא, זו אני.
אני חושבת שטעית במספר.
לא, זו אני.
זו סקיילר. את בבית?
רגע. עם מי את רוצה לדבר?
איתך, אימא. איתך. זו אני, סקיילר, הבת שלך.
נכון שיש לי בת ששמה סקיילר,
אבל היא תהיה בת שמונה בסוף השבוע.
ואת לא נשמעת לי בת שמונה.
שיט. בת שמונה. טוב.
סליחה? -רק רגע. חכי.
אני יכולה להסביר את זה. אימא...
אני סקיילר.
אני בת 21 עכשיו.
אני מתקשרת... אני מתקשרת אלייך מהעתיד.
כן, זה מוזר, נכון?
יש משהו מוכר בקול שלך.
אבל אני פשוט לא... אין לי זמן למשחקים עכשיו.
אני צריכה לעשות קניות. את תלמידה שלי?
בסדר.
אם אני כמעט בת שמונה... חכי, אז...
אוי, אלוהים. אז את...
את הולכת לקנות לי סקייטבורד עם ינשוף סגול.
ואני אוהב מאוד את הסקייטבורד הזה.
ובסוף הקיץ כבר אדע לעשות היפוך שלם באוויר.
אני... זה בדיוק מה שתכננתי.
רק רגע. לא דיברתי על זה עם אף אחד.
איך את יודעת... מי אמרת שאת?
סקיילר מקנזי ויליאמס.
לא הכרתי את אבא שלי, אבל אמרת לי שירשתי את הגבות שלו.
את אוהבת ללחוץ על הבוהן הגדולה שלי כדי להעיר אותי,
ואני ממש מתגעגעת לזה.
מה קורה כאן?
אימא, תקשיבי.
אני צריכה להגיד לך משהו חשוב.
שיט. אימא? -אני מקשיבה.
בסדר, בלילה של 12 בפברואר 2015,
אתקשר אלייך מהבית של ואלרי, שאני אהיה אמורה לישון אצלה,
ואבקש ממך לבוא לאסוף אותי
כי רבתי עם ואל באותו לילה.
אבל בבקשה, בבקשה אל תבואי לקחת אותי.
כי בדרך לשם,
את תיקלעי לתאונה קשה מאוד
בפינת סידר ודה לונגפרי.
ו... ואני יודעת שאסור לי להגיד לך את זה.
אבל אני חייבת. אני... פשוט חייבת.
אימא... אימא, שמעת אותי?
אימא? -לא, זה רק אני.
אני יכול לחזור הביתה כבר? קר וחשוך כאן.
אני ממש רוצה ללכת הביתה.
אלוהים אדירים. אלוהים אדירים. הרגע דיברתי... זו הייתה היא, ג'סטין.
דיברתי איתה.
מה? דיברת עם אימא? עכשיו?
כן. אני נשבעת.
אוי, אלוהים. הלב שלי עומד לזנק החוצה מהחזה.
בסדר, מאמי, תירגעי. ספרי לי מה קרה.
אני שונאת אותה, אימא. שונאת אותה.
אני מבינה.
בואי לקחת אותי מהר.
את יכולה? בבקשה?
אוי, מאמי, הרגע הגעתי הביתה. אני הרוגה.
חשבתי שאת נשארת לישון אצלה. מה קרה?
רבתי עם ואל, טוב?
אני לא רוצה להישאר כאן. את יכולה לבוא לקחת אותי, בבקשה?
אימא?
את שם? אימא.
כן. אני מצטערת, מאמי. אני...
זה ממש, ממש מוזר. -אימא.
בבקשה, בואי לקחת אותי.
לא.
למה לא?
תקשיבי. קשה להסביר את זה.
אבל קצת לפני יום הולדתך השמיני, לפני שנים רבות, קיבלתי שיחת טלפון.
ו... מישהי סיפרה לי על זה.
שזה בדיוק מה שיקרה.
מה? -שמעי. בסדר.
שכחי מזה. לא משנה.
אז את באה או לא?
לא, מאמי. אני לא באה.
ואלרי אוהבת אותך. היא החברה הכי טובה שלך.
עדיף שפשוט תדברי איתה, טוב?
אל תברחי.
בסדר. אני שונאת גם אותך עכשיו.
את בת 16. את תתגברי.
ביי. -אני אוהבת אותך.
אוי, מאמי, הרגע הגעתי הביתה. אני הרוגה.
בבקשה, בואי לקחת אותי.
שזה בדיוק מה שיקרה.
היי. -סקיילר? איפה את?
אני נוסעת על כביש חמש. תכף אגיע הביתה.
וואו.
אני עדיין לא מאמינה שדיברתי עם אימא.
חשבתי שאת אצל ואלרי הלילה.
מה? אצל ואלרי? אתה נשמע מוזר.
חשבתי שאת ישנה אצלה.
אוי, אלוהים. רגע. יש לי שאלה מוזרה. בת כמה אני?
אני בן 12, אז את בת 16. וגם את נשמעת מוזר.
רגע. אמרת שאני אצל ואלרי?
כן.
אימא אמרה שהתקשרת לפני שעתיים ואמרת שרבת עם ואלרי.
אימא? אימא בסדר? היא בבית?
כן.
יופי, מעולה. -כן.
זה מדהים.
תקשיב, טיפשון, אין לך מושג,
אבל מה שעשיתי עכשיו היה טובה אדירה
לך ולאחותך.
כלומר... לי. לך ולי. -אלוהים אדירים.
קורה לה משהו.
מה זאת אומרת?
לא יודע.
היא בחדר שלה. היא עושה קולות מוזרים מפחידים.
איזה מין קולות מפחידים?
אני לא... בואי הביתה, סקיי. אני פוחד.
כן. הייתי שמחה, אבל אני לא יכולה להגיע אליך.
בבקשה. -אני ממש... ממש לא יכולה.
תמיד את עונה ככה כשאני מבקש ממך משהו.
מה? זה לא נכון.
אימא עדיין עושה קולות?
רק רגע. אני לא שומע אותה יותר.
אני בחדר שלנו.
בסדר. לך לדלת שלה ותבדוק מה שלומה.
אני רוצה לוודא שהיא בסדר. -בסדר.
אני במסדרון.
בסדר, יופי.
דלת החדר שלה סגורה.
בסדר, תדפוק על הדלת ותשאל אם היא בסדר.
כן, בסדר.
אימא? את בסדר?
לך מכאן.
אוי, שיט. -מה זה היה?
היא נשמעת פצועה. אני...
פתח את הדלת. אתה חייב לוודא שהיא בסדר.
את בטוחה? -כן.
אולי היא צריכה עזרה או משהו.
בסדר.
אימא? אימא.
אמרתי לך מכאן.
לך מכאן.
מה? מה? מה?
מה זה היה?
ג'סטין, אתה בסדר? איפה אתה?
חזרתי לחדר שלנו.
בואי הביתה עכשיו.
מה קורה עם אימא?
מה הולך שם? -היא...
הזרועות שלה היו... הן היו... משהו היה...
משהו לא בסדר בהן. והפנים שלה היו כזה...
מה? מה איתן?
הפנים שלה נמסו.
אוי ואבוי. -מה קורה, סקיי?
אוי לא...
לא, לא, לא. -מה?
לא הייתי... אסור היה לי...
בואי הביתה, סקיי. בבקשה.
אני באמת לא יכולה.
ג'סטין, ג'סטין. -אוי, אלוהים. היא באה.
היא באה. היא באה לחדר שלי. -ג'סטין.
מה קורה לה?
לא יודעת. אני לא בטוחה.
אני לא יודעת, אבל אני חושבת שזה באשמתי.
באשמתך? מה לעשות?
ג'סטין. -תנעל את הדלת. מהר.
אין לי מפתח. את תמיד מחביאה אותו.
שיט. זה נכון.
אז איפה הוא? איפה המפתח? נו כבר.
בשידה שלי, במגירה התחתונה,
מצד שמאל. -שיט.
לך תסתכל. -שיט.
הוא לא כאן. -מאחור.
תסתכל עמוק מאחור.
טוב.
טוב. מצאתי את המפתח.
בסדר. תנעל את הדלת. עכשיו.
בסדר. נעלתי.
נעלת את הדלת?
ג'סטין. עזור לי.
לכי מכאן. -פתח את הדלת.
ג'סטין?
ג'סטין, מה קורה?
היא פתחה את הדלת? אתה בסדר?
ג'סטין? ג'סטין?
לא, משהו פצע לי את היד. משהו חד.
בסדר.
אל תיתן לה להתקרב אליך שוב, טוב?
אני חושבת... -טוב.
אני חושבת שמה שפוצע אותה עלול לפצוע גם אותך
אם היא תתקרב יותר מדי. טוב? -כן.
אני כל כך פוחד, סקיילר.
אתה חייב לצאת מהבית, טוב?
ולהתרחק ממנה כמה שיותר והכי מהר שאתה יכול.
אני יודעת שאתה פוחד, אבל אתה עדיין שומע אותה?
לא.
טוב.
תוציא את המפתח ותציץ מחור המנעול.
לא רואה אותה.
טוב, יופי.
כשאני אגיד לך, פתח את הדלת,
רד מהר במדרגות ורוץ ישר החוצה מהבית, טוב?
לא, אני לא רוצה.
אני יודעת, אבל אתה חייב.
אני לא חושבת שאתה בטוח בתוך הבית.
לא רוצה לפתוח את הדלת.
אתה חייב לצאת משם מיד.
אני רוצה להישאר בחדר שלנו עד שתגיעי.
ג'סטין, תקשיב. אתה סומך עליי?
ממש לא.
מה? למה אתה לא סומך עליי?
ג'סטין?
את תמיד רעה אליי,
ואת תמיד קוראת לי בשמות מול החברים בביה"ס.
לא אכפת לך ממני.
כי אני נערה מתבגרת מפונקת וטיפשה.
ואני לא יודעת מהחיים שלי.
הלוואי שיכולתי לומר שאשתנה בקרוב,
אבל זה ייקח לי קצת זמן, טוב?
אני עדיין עובדת על זה.
אני לא חושבת שהייתי האחות הכי טובה שיכולתי להיות
לאורך כל זה.
אבל אני באמת, באמת אוהבת אותך.
באמת? -כמובן.
בבקשה, ג'סטין, אתה חייב לעשות בדיוק מה שאני אומרת לך, טוב?
בסדר. -טוב.
תפתח את הדלת, אבל ממש בשקט.
כן. בסדר.
אני חושב שהיא למטה.
בסדר. ששש. איפה?
במטבח, אני חושב.
אתה צריך לרדת למטה.
תצטרך לעבור על פני דלת המטבח מאוד מאוד בשקט.
בסדר, בסדר.
אתה שם? ירדת במדרגות?
אני למטה. כן.
ג'סטין, אל תדבר. אל תענה לה, טוב? היא לא רואה אותך.
אל תדבר. -יש דם.
יש דם בכל מקום.
מה? -יש דם.
אני חושב...
היד שלה על הרצפה.
אתה חייב להמשיך ללכת, ג'סטין. כמעט הגעת.
ג'סטין?
היא ראתה אותי.
רוץ, ג'סטין. רוץ!
רוץ, ג'סטין!
ג'סטין? איפה אתה?
בסדר, אני בחוץ. אני מחוץ לבית.
טוב, יופי. היא יצאה אחריך?
אני לא חושב שהיא יכולה. הגוף שלה היה... לא יודע.
הוא נמס והתפרק.
איפה אתה עכשיו?
אני במרחק רחוב אחד מהבית.
כמעט הגעתי לתחנת האוטובוס.
זה האוטובוס? -כן.
טוב. עלה לאוטובוס. עכשיו. -כן.
פשוט תתרחק מהבית.
עלה לאוטובוס. -בסדר.
חכה. חכה.
תודה.
בסדר. סקיי? -כן?
אני באוטובוס. -טוב. אז אתה בטוח.
אתה בטוח. אתה בטוח.
מה קרה לה?
מה קרה לאימא? אמרת שזו אשמתך.
אני לא בטוחה.
אבל תקשיב, יש פוסט באינטרנט
שכתוב בו שאם מישהו מקבל מידע מהעתיד
שמשנה את גורלו, היקום מתקן את זה, אבל זה כואב.
ואני... לא רציתי להאמין בחלק האחרון.
ניסיתי להציל את אימא, אבל לא הצלחתי. לא הצלחתי.
סקיילר, את... -ג'סטין?
שינית גם את הגורל שלי?
אוי, אלוהים אדירים. אלוהים אדירים, לא. -זה כואב.
הזרועות שלי כואבות. הן נמתחות. הן כואבות.
לא. היית אמור להישאר בבית.
זה לא היה קורה לך.
היית בבית עכשיו, לא באוטובוס. אני שיניתי את זה. הכול באשמתי.
סקיי. סקיי. -הו, ג'סטין.
חמוד, אני מצטערת.
ג'סטין.
מה עשיתי?
תרגום כתוביות: גלית אקסלרד