MAMA
14. SEPTEMBER INDIAN WELLS
9. NOVEMBER SAN DIEGO
Mama?
Živjo.
Si že tam?
Ja, pred hišo sem. Pred staro hišo.
V redu.
Malce je srhljivo.
V redu boš, bučman. Bodi moški.
Hiša je zdaj čisto drugačna. Kar srhljiva.
Čakaj. Prihajam v Ribbonwood.
Takrat bi se moralo zgoditi.
Kaj pa?
Anomalija.
Ja, vem. Ampak kaj, natančno?
Ne vem. Tako je pisalo v objavi.
"Peljite skozi puščavo zunaj Indian Wellsa
in nekje blizu Ribbonwooda bo s telefonom nekaj narobe in..."
Vem. Povezal se boš z nekom iz prihodnosti.
Ali preteklosti. Upam na slednje.
Ali pa je to kakšna spletna potegavščina.
Daj no.
Toliko enakih zgodb ljudi, ki se ne poznajo?
Na tem mora biti nekaj resnice.
Upam, da ne drži.
Zakaj?
Vse te objave o slabih, srhljivih stvareh, ki se dogajajo,
ko ljudje kličejo.
Četudi se poveževa, ne smeva ničesar spremeniti.
Ničesar ne bova spremenila.
-Obljubiš? -Ja.
Ne glede na to, kaj boš počel, ostani na zvezi z mano.
Uporabljaš mamin stari telefon, zato naju lahko prekine.
Ne vem, morda se bova povezala z njo...
Prepričana si, da se bo zgodilo.
Saj se bo.
Ne vem, preprosto vem.
Sranje. Pred sabo vidim Ribbonwood.
V redu.
Pripravljen?
Recimo.
Anomalija se mora zgoditi zdaj.
Ali pa zdaj.
Halo?
-Še sem jaz. -Sranje.
Nič drugače ni.
Pri meni tudi ne.
Ne bodi presenečena.
Ja.
Kaj je?
Kaj počnem?
Sredi puščave skušam...
Jaz...
Oprosti, da sem te zvlekla v to. Butasto je...
Hotela sem spet slišati njen glas.
Se posloviti.
Star si 17 let in najbrž ti to ne pomeni veliko.
Ko pa dopolniš 21 let, ti te stvari nenadoma začnejo veliko pomeniti.
Kaj? Misliš, da mi ni mar?
Ne. Pravim le, da je bilo zate lažje.
Bil si mlajši.
Kaj?
Skoraj se ne spomnim, da bi na pogrebu jokal.
Hej. Justin?
-Halo? -Justin?
Čudno.
Halo? Me slišiš?
Oh, oprostite. Kdo je to?
Ne morem verjeti. Mama, jaz sem.
Mislim, da imate napačno številko.
Ne, jaz sem.
Skylar je. Si doma?
Čakajte. S kom želite govoriti?
S tabo, mama. S tabo. Jaz sem, Skylar, tvoja hčerka.
Res imam hčerko Skylar,
a bo ta vikend dopolnila osem let.
Vi niste slišati tako mladi.
Sranje. Osem let.
-Prosim? -Oh, čakaj. Počakaj.
Lahko razložim. Mama...
Res sem Skylar.
Zdaj sem stara 21 let.
Kličem iz prihodnosti.
Ja, čudno je, kajne?
Nekaj znanega je v vašem glasu.
Ampak zdajle nimam časa za igrice.
Moram po nakupih. Ste ena od mojih učenk?
V redu.
Če bom stara osem let, čakaj. Potem...
Ojej. Potem...
...mi boš kupila rolko z vijolično sovo.
In rolka mi bo zelo všeč.
In ob koncu poletja bom znala narediti obrat v zraku.
Jaz... Točno to sem nameravala.
Čakajte. Tega nikomur nisem omenila.
Kako veste... Kdo ste?
Skylar McKenzie Williams.
Nisem poznala očeta, a si mi govorila, da imam njegove obrvi.
Rada me zbujaš s pritiskom na nožni palec
in to res pogrešam.
Kaj se dogaja?
Mama, poslušaj.
Nekaj pomembnega ti moram povedati.
-Sranje. Mama? -Poslušam.
V redu. Zvečer, 12. februarja 2015,
te bom poklicala od Valerie, kjer naj bi prespala,
in te prosila, da prideš pome,
ker sem se sprla z Val.
Toda prosim, ne hodi pome.
Kajti na poti tja
boš doživela hudo nesrečo
na Cedar in De Longpre.
In... Vem, da ti tega ne bi smela povedati.
Toda moram. Preprosto moram.
Mama, mama, si me slišala?
-Mama? -Ne, jaz sem.
Grem lahko zdaj domov? Tu je mrzlo in hladno.
Res bi šel rad domov.
Madona. Madona. To je bila ona, Justin.
Govorila sem z njo.
Kaj? Govorila si z mamo? Zdaj?
Ja. Prisežem.
Mojbog. Srce mi bo skočilo iz prsi.
V redu, ljubica. Pomiri se. Povej, kaj se je zgodilo.
Sovražim jo, mama. Sovražim jo.
Razumem.
Takoj pridi pome.
Lahko? Prosim.
Oh, ljubica. Daj no. Ravno sem prišla domov. Utrujena sem.
Mislila sem, da boš prespala. Kaj je bilo?
Sprla sem se z Val.
Nočem biti več tu. Lahko prideš pome, prosim?
Mama?
Si tam? Mama!
Ja. Oprosti, ljubica. Jaz...
-To je res čudno. -Mama.
Prosim, pridi pome.
Ne.
Zakaj ne?
Poslušaj. Težko je razložiti.
Pred leti, tik pred tvojim osmim rojstnim dnem, sem prejela klic.
Nekdo mi je povedal o tem.
Da se bo zgodilo točno to.
-Kaj? -Poslušaj. Prav.
Pozabi. Ni važno.
Prideš ali ne?
Ne bom prišla.
Valerie te ima rada. Najboljši prijateljici sta.
Raje se pogovorita, prav?
Ne zbeži od tam.
Prav. Tudi tebe sovražim.
Stara si 16 let. Prebolela boš.
-Adijo. -Rada te imam.
Oh, ljubica. Daj no. Ravno sem prišla domov. Utrujena sem.
Mama. Prosim, pridi pome.
...da se bo zgodilo točno to.
-Hej. -Skylar? Kje si?
Vozim se. Kmalu bom doma.
Vau.
Še kar ne morem verjeti, da sem govorila z mamo.
Mislil sem, da boš nocoj pri Valerie.
Kaj? Pri Valerie? Čudno zveniš.
Mislil sem, da boš prespala.
O, mojbog. Čakaj, v redu. Čudno vprašanje. Koliko sem stara?
Star sem 12, torej si ti 16. Tudi ti čudno zveniš.
Čakaj. Praviš, da sem pri Valerie?
Ja.
Mama je klicala pred dvema urama, da sta se z Valerie sprli.
Mama? Je mama v redu? Je doma?
Ja.
-Super. -Ja.
To je čudovito.
Poslušaj, bučman, sanja se ti ne,
kako izjemno uslugo sem naredila
tebi in tvoji sestri.
-Hočem reči meni. Tebi in meni. -Mojbog!
Nekaj se ji dogaja.
Kaj?
Ne vem.
V svoji sobi je. Čudne, srhljive zvoke spušča.
Kakšne srhljive zvoke?
Ne... Pridi domov, Sky. Bojim se.
Ja. Saj bi, a ne morem do tebe.
-Prosim. -Res ne morem.
To vedno rečeš, ko te prosim za nekaj.
Kaj? Ni res.
Mama še vedno spušča zvoke?
Čakaj. Ne slišim je več.
V najini sobi sem.
Prav. Pojdi k njenim vratom in preveri.
-Hočem vedeti, da je v redu. -Prav.
Na hodniku sem.
V redu.
Njena vrata so zaprta.
Prav, potrkaj. Vprašaj jo, če je v redu.
Prav.
Mama? Si v redu?
Pojdi stran!
-O, sranje. -Kaj je bilo to?
Slišati je poškodovana.
Odpri vrata. Prepričaj se, da je v redu.
-Misliš? -Ja!
Morda potrebuje pomoč.
Prav.
Mama? Mama!
Pojdi, sem rekla!
Pojdi stran!
Kaj je?
Kaj je bilo to?
Justin, si v redu? Kje si?
V svoji sobi.
Takoj pridi domov.
Kaj je z mamo?
-Kaj se dogaja? -Ona...
Njene roke so bile, kot bi nekaj...
Nekaj je narobe z njimi. In obraz je bil kot...
Kaj je bilo?
Kot bi se ji obraz stopil.
-Mojbog. -Kaj se dogaja, Sky?
O, ne.
-Ne. -Kaj je?
Nisem... Ne bi smela...
Pridi domov.
Ne morem.
-Justin. Justin. Justin! -Mojbog. Prihaja.
-Prihaja v mojo sobo. -Justin!
Kaj se dogaja z njo?
Nisem prepričana.
Ne vem, ampak najbrž sem jaz kriva.
Ti? Kaj naj naredim?
-Justin! -Hitro zakleni vrata.
Nimam ključev. Skrivaš jih pred mano.
O, sranje. Saj res.
Kje so? Povej že!
V mojem spodnjem predalu so,
-na levi. -Sranje.
-Poglej! -Sranje.
-Niso tu. -Čisto zadaj.
Poglej čisto zadaj.
Prav.
Prav. Imam jih.
Takoj zakleni vrata.
V redu, sem.
Si zaklenil vrata?
Justin! Pomagaj mi!
-Pojdi! -Odpri vrata!
Justin?
Justin, kaj se dogaja?
Je odprla vrata? Si v redu?
Justin? Justin?
Ne. Nekaj ostrega mi je poškodovalo roko.
V redu.
Ne dovoli, da se ti spet približa, prav?
-Mislim... -Prav.
Kar je ranilo njo, lahko tudi tebe,
-če se ti preveč približa. -Prav.
Zelo me je strah, Skylar.
Moraš iz hiše, prav?
Čim dlje in čim hitreje stran od nje.
Vem, da te je strah. Jo še slišiš?
Ne.
V redu.
Ključ vzemi ven in pokukaj skozi ključavnico.
-Ne vidim je. -V redu.
Ko ti rečem, odpri vrata,
steci po stopnicah in ven, prav?
Ne, nočem.
Vem, ampak moraš.
Mislim, da v hiši nisi varen.
Nočem odpreti vrat.
Moraš od tam.
Ne morem. Dokler ne prideš, bi rad ostal v sobi.
Justin. Poslušaj. Mi zaupaš?
Ne.
Kaj? Zakaj? Zakaj mi ne zaupaš?
Justin?
Zlobna si do mene
in zmerjaš me pred prijatelji v šoli.
Vseeno ti je zame.
Ker sem neumna in objestna najstnica.
In ne vem, kaj je pomembno v življenju.
Rada bi ti rekla, da se bom kmalu spremenila, a bo še malo trajalo.
Še vedno se trudim.
Nisem bila najboljša sestra pri vsem tem.
Toda res te imam rada.
-Res? -Seveda.
Prosim, stori, kot ti bom naročila.
-Prav. -V redu.
Odpri vrata in bodi čisto tiho.
Prav.
Mislim, da je spodaj.
Prav, pst. Kje?
Mislim, da v kuhinji.
Pojdi dol.
Čisto potiho boš moral mimo kuhinjskih vrat.
Prav.
Si tam? Si spodaj?
Spodaj sem, ja.
Justin, ne govori. Ne oglasi se ji. Ne vidi te.
-Ne govori. -Krvavo je.
Povsod je kri!
-Kaj? -Kri je.
Mislim...
Oh, njena roka je na tleh.
Hodi naprej, Justin. Skoraj si že tam.
Justin?
Oh, videla me je.
Teci, Justin! Teci!
Teci! Justin?
Justin? Kje si?
V redu je, zunaj sem.
Dobro. Ti je sledila?
Mislim, da ne more. Njeno telo je... Ne vem.
Stopljeno in zlomljeno.
Kje si zdaj?
Eno ulico stran.
Blizu avtobusne postaje.
-Je to avtobus? -Ja.
-Takoj stopi gor. -Ja.
Pojdi stran od hiše.
-Stopi na bus. -Prav.
Čakajte!
Hvala.
-V redu. Sky? -Ja?
-Na avtobusu sem. -Na varnem si.
Na varnem si.
Kaj se ji je zgodilo?
Kaj je z mamo? Rekla si, da si ti kriva.
Nisem prepričana.
V neki spletni objavi je pisalo,
če nekdo dobi informacije iz prihodnosti,
to spremeni njegovo usodo. Vesolje to popravi, a te prizadene.
Tega zadnjega nisem hotela verjeti.
Skušala sem rešiti mamo, a je nisem mogla. Nisem mogla.
-Skylar. Si... -Justin. Justin?
Si spremenila tudi mojo usodo?
-O, mojbog. Ne. -Boli.
Roke me bolijo. Raztegujejo se. Bolijo me.
Ne. Moral bi ostati doma.
Nič se ti ne bi zgodilo.
Doma bi bil, ne na avtobusu. Spremenila sem to, jaz sem kriva.
-Sky. Sky. -Oh, Justin!
Oprosti.
Justin!
Kaj sem storila?
Prevedla Lidija P. Černi