МОМИЧЕТО ОТ ВИСОКОСНАТА ГОДИНА
30 ДЕКЕМВРИ, ВЪЗДУШНОТО ПРОСТРАНСТВО НА САЩ
АЗЮСА/ИТАКА
Хайде пак да опитаме.
Да речем, че сте във влак и минавате през тунел.
Вдясно се движи друг влак, идентичен на вашия,
само че с една секунда напред.
Безброй влакове се движат отдясно и отляво на вашия,
но всички са мъничко по-напред във времето.
Можете да се обадите до друг влак,
да говорите с идентична версия на реалността,
но от миналото или бъдещето.
Да, би било много полезно другия път, когато съм във Вегас.
Не, не, не. Извинете, говори д-р Бърман.
Строежът на Вселената ни
зависи от това събитията във влаковете да останат идентични.
Като звукови вълни, трептящи в унисон. - Да. И за жалост,
всички обаждания, които чухте, създадоха сериозен хаос.
Та кой беше уредил разговора? Маги, на линия ли си?
Сър, току-що край Финикс аварийно се приземи самолет.
Капитанът на самолета твърди, че вие и аз сме му се обадили от бъдещето
и сме го помолили да разбие самолета.
Не съм се обаждал на никакви пилоти.
Да, знам. Аз... И аз не съм говорила с него.
Не и тази моя версия в това измерение, на този влак, така да се каже.
Докато разговаряме, пътниците се прибират у дома.
Общуват с хора и създават експоненциален ефект от последици.
Точно така. Ще загинем, генерале,
в рамките на дни. Или часове. - Добре.
Хубаво. Чакайте малко. Какво очаквате да направя?
Аз се осланям на науката, но ми трябва конкретна информация.
Вярваме, че правителството стои зад тези събития.
Трудно ми е да приема този разговор сериозно.
Вижте, може и да не го правите нарочно,
но определено правите нещо, което отваря тези пролуки.
Какво ви кара да мислите така?
Баща ми беше учен.
Работеше за правителството през 70-те.
През Студената война, ръководеше шпионски проекти,
свързани с комуникацията между измеренията.
По онова време той не откри нищо, но сега някой е успял.
Защо не говорите с баща си тогава?
Вероятно знае за това повече от мен.
Аз... Аз... Това... Това е...
Момент. Моля ви. Приемете въпроса сериозно.
Тук често чувам "може би" и "възможно е".
Гледам през прозореца. Грее слънце, чуруликат птички
и Вселената не се сгромолясва.
Ако видя нещо да имплодира, първо на вас двамата ще се обадя.
Честита Нова година.
Момент. - Чакайте.
Мина добре.
Обеща да му се обадиш, ако не стане.
Хайде да му се обадим.
Не. Няма.
Забрави проблемите с баща си. Съдбата на света зависи от това.
Трябва да си имал баща, за да имаш проблеми с него.
Разбрах. Но не става така. - Защо се налага да ти напомням,
че д-р Робърт Уийтинг е тъпак от световна величина,
отдал живота си единствено на лабораторията?
Провали се като родител и беше непочетен човек.
Чакай, чакай. Говорихме абсолютно същото и вчера
след разговора с генерала.
Говорихме с него сега.
Какъв ден е днес? - Сряда.
О, мамка му. Ние сме в бъга в момента.
Какво? - Тук е четвъртък.
Още е новогодишната нощ. - Става страшно.
Дай ми номера и ще се обадя на гадния ти баща.
Добре, но не споменавай името ми.
За бога, Рейчъл. - Недей!
Ало?
Здравейте. Търся г-н Уийтинг.
О, съжалявам.
Банката сложи имота под възбрана преди пет-шест години.
Ей! Престанете!
Запознах се с него, когато го изгониха от имота.
Крещеше обиди по мой адрес. - Типично в негов стил.
Случайно да знаете къде е?
Видях го да спи по улиците няколко седмици по-късно.
Какво? Бездомен ли е? - Вероятно. Не знам.
Министерство на социалните грижи. Как да помогна?
Здравейте. Търсим Робърт Уийтинг.
Преди години е изгонен от имот в Ривърсайд.
Приятелка ли сте му? Близка?
Близка? Не. Просто съм му дъщеря.
Ясно. За Робърт М. Уийтинг ли става въпрос?
Да. - Точно за него.
Съжалявам, опасявам се, че г-н Уийтинг е починал в края на януари.
Много съжалявам.
Той... На улицата ли е починал?
Не. Последният му регистриран адрес е в Азюса, в старчески дом "Съни Вали".
Добре. Благодаря.
Няма за какво. Приятен уикенд.
Момент. "Приятен уикенд"?
Не трябва ли да кажете "Честита Нова година"?
Бих го казал преди два месеца.
Той е в бъдещето. - Моля?
Значи баща ти може би още е жив.
Знам. Чудесно.
Исках да кажа... Разбира се, да. Чудесно.
Добре. Благодаря ви. Дочуване.
Ще се обадя на старчески дом "Съни Вали".
Не. Чакай.
Рейчъл?
Мисля... Аз ще му се обадя.
Сигурна ли си?
Да. Не знам. Аз...
Току-що чух, че е мъртъв и... Както и да е, ще му се обадя.
Добре. Само го попитай кой е продължил работата му.
Сигурно има машина или антена,
която да бъде изключена, за да спре катастрофата.
Да. Надявам се. Боже. Ще се обадя на това копеле.
Успех.
Старчески дом "Съни Вали". Кой се обажда?
Ами... Казвам се Рейчъл, Рейчъл Уийтинг.
Търся баща ми. Робърт Уийтинг.
Д-р Уийтинг?
Да. Същият.
Дори не знаех, че има роднини.
Ами... само аз съм.
Не сме близки.
Съжалявам, ще ви свържа само ако съм сигурна, че го познавате.
Защо?
Измамници се възползват от възрастните.
Аз не съм измамница.
А защо не съм ви виждала?
Никой не е посещавал д-р Уийтинг.
Аз...
Дори не знаех къде е и...
Не знаехте къде е баща ви? - Да.
О, образцова дъщеря. Ясно.
Той е егоистичен кретен, влюбен в себе си и работата си.
Затова на никого не му дреме за него и ще умре в самота. Скоро.
Вероятно не сте измамница.
Описанието съответства. Ще ви свържа. Момент.
Пълни глу... Ало?
Привет. - Здравей. Говори по-силно.
Здрасти. Аз съм Рейчъл. Аз...
Не познавам Рейчъл. Дочуване. Гледам мач.
Аз съм... Рейчъл.
Обаждам ти се, защото...
Трябва ми помощта ти.
Рейчъл? - Да.
Дъщеря ми? Рейчъл? Прекрасната ми Рейчъл?
Обажда се да провери стареца си?
И вероятно да преведа пари някъде, нали?
Няма да се вържа на тази измама отново. Затваряй телефона.
Господи, просто ме изслушай. Аз съм Рейчъл и ние се мразим.
Последния път каза, че изследванията ми са смешни и губене на време.
Убеден си, че в света на физиката няма жена, направила важни открития.
Ако си мисля, че ще съм изключение, статистически греша.
Казах го, защото е вярно.
Не, не е.
Ами Кюри, Гьоперт-Майер, Стрикланд, Гез?
Добре де, хубаво. Четири.
Четири Нобелови награди за физика от колко?
Над 100 мъже лауреати.
Значи статистически много грешиш.
За бога, стига.
Значи Нобеловите награди са показател за постижения в една област?
Знаеш ли какво? Боже, какви ги върша?
Губиш си времето. - Да, така е.
Защото не остава много време. Светът ще загине. Днес.
Световете не загиват.
Хора умират. Видове изчезват. Но световете остават.
Всички ние ще загинем.
Е, това е факт. Кажи нещо ново.
Боже. Защо трябва да си такъв...
Добре.
Някой е довършил изследванията ти върху комуникацията между измеренията,
отворил е линии във времето и създава пълен хаос.
Скоро няма да има връщане назад. - Невъзможно.
Изследването стигна до задънен край. Щом аз не успях, никой не би могъл.
Грешиш. - Не! Остави ме да си гледам мача!
Чуй ме, аз не съм...
Момент. Какъв... Какъв мач гледаш?
"Доджърс" играят срещу "Астрос". Казва се бейзбол.
Добре. Значи си с два месеца назад в миналото.
О, моля те. - Тук е новогодишната нощ.
Не говори глупости. - Чакай, тихо. Опитвам се да чуя.
Така.
Деветият ининг е. Така че...
Алтуве ще направи два хоумръна. Съжалявам, твоят отбор ще загуби.
Да бе. Алтуве...
Съжалявам, госпожице от бъдещето,
но нищо не разбираш от бейзбол. Ясно е,
защото този некадърник Алтуве не може...
Ако остане там, може да е...
Замина! - Какво?
Победа...
Невъз... Не.
Хоумрън на дребния Хосе Алтуве.
Не си стигнал до задънена улица.
Кажи ми кой продължи проекта ти.
Ще го помоля да спре онова, което прави.
Ало? Там ли си?
Никой не продължи проекта ми.
Но измислих една машина,
която може да причинява това.
Добре. И къде е тя?
Няма "къде". - Как така?
Какво казал Айнщайн, когато Бесо умрял?
За бога. Нямаме време за това!
Казал: "Замина си от този странен свят малко преди мен.
Това нищо не означава.
Хората като нас, които вярваме във физиката,
знаят, че разликата между минало, настояще и бъдеще...".
"...е само една повтаряща се илюзия."
Само илюзия. Именно.
Не става дума за "къде" - А за "кога".
О, боже. Все пак си успял.
Успял съм. Успял съм.
Но навремето не го разбрах. Включих машината и нищо не се случи.
Да, но не е така... Работи. Влияе върху нас от миналото.
Изисках специална телефонна линия. Още помня номера.
Боже. Има моя версия в 1978 г., за която онзи момент е "сега".
Седи на бюрото и си мисли, че е пълен провал,
докато чака телефонът да звънне.
Е, честито. Машината ти е проработила.
Не говоря само за работата си.
Говоря за теб.
Явно само ти си осъзнала какво се случва.
Това е забележително постижение.
И с теб не съм се провалил.
О, повярвай, провали се.
Не съм част от експериментите ти. Моите постижения не се дължат на теб.
Аз съм човешко същество, което много пъти се нуждаеше от баща си,
но ти ме пренебрегваше.
Така е.
Знам, и аз...
Съжалявам.
Съжалявам, че изоставих теб и майка ти.
Съжалявам за всичко.
Можеш ли да ми простиш?
Не. Не мога.
Просто... Твърде късно е за това. За всичко.
Разбирам.
И сега какво?
Първо ще изчезне гравитационното поле.
Всички ще отлетим.
Хубав начин да си отидем. - Да.
После ще се появи нещо като Северно сияние.
Сещаш се, цветове в небето.
О, боже.
В този момент има два възможни изхода.
Два изхода? Какви?
Най-вероятният е, че всичко ще умре на секундата.
А другият?
Вселената ще се рестартира и ще се стабилизира.
Хората ще продължат живота си, без да подозират, че се е случило.
Но това ще се случи, само ако моята особа от 1978 г. изключи машината.
Това няма да стане.
Е, и аз мислех, че никога повече няма да си говорим.
И че ще умра сам.
Но ето на - бъбрим си за наука на прага на промените.
Да. Чудесно.
Рейчъл, би ли ми припомнила кога е рожденият ти ден?
Какво? Не знаеш рождения ми ден?
Не помня дати.
29 февруари. - Февру... Разбира се.
Ти си моето момиченце от високосната година.
Извини ме сега, Рейчъл,
но трябва да се обадя.
Да се обадиш?
Разбирам защо ме мразиш.
Понякога връзките стигат до точка, от която няма връщане назад.
И... така стана с нашата.
Но това може да не се случи със съдбата на света.
Рейчъл, искам само да ти кажа, че аз...
Аз...
Искам да ти кажа, че те обичам.
Гордея се с теб, моето момиче от високосната година.
Сбогом. - Чакай. Татко?
Татко?
И аз те обичам.
Ало?
Проработи.
Кой е?
Аз съм ти.
Докажи го. Какъв е кодът?
0229. Рожденият ден на нашата дъщеря.
Нашата машина... работи.
Аз съм на повече от 40 години в бъдещето.
Работи. Знаех си. Знаех си!
О, боже. Това променя всичко.
Успях. Успях. Знаех си!
Престани. Нищо не си направил.
Аз... Какво? Какво искаш да кажеш?
Аз съм на 86 години.
И ще умра сам в старчески дом, разорен, без приятели,
с дъщеря, която ме мрази.
И какво точно сме направили?
Аз...
Извинявай, но това е... Идва ми в повече.
Изключи машината и си върви вкъщи.
Прегърни дъщеря си, прегърни съпругата си
и им кажи колко ги обичаш.
И отсега нататък
нека те станат твой приоритет до края на живота ти.
Нищо не бива да застава преди тях. Разбра ли ме?
Аз... - Кажи, че ще го направиш! Обещай ми!
Но...
Ами те?
Не мога да изключа машината.
Знаеш на какво са способни те,
какво ще направят със семействата ни, ако я изключа.
Няма да има семейства, които да изгубим,
ако не изключиш машината незабавно.
О, боже, божичко. Земетресение.
Започва се. Това е краят.
Мили боже. Какво направихме?
Изключи вече машината.
Моля те, моля те. Дай ни втори шанс.
Еха. Небето... се отваря. Мили боже.
Цветовете. Цветовете.
Виждаш ли ги?
Мейдей. Говори кап. Пери. Двигателите са повредени.
Тате, ще пеем ли довечера?
В нощта на 12 февруари 2015 г.
ще се озовеш в ужасна катастрофа.
Махай се! - Отвори!
Бъгът трябва да се появи сега.
Вселената. Тя го е направила.
Видях я да се разпада пред очите ми.
Сякаш невидима сила я ядеше жива.
Как може да ми звъни, докато я държа мъртва в ръцете си?
Какво става, по дяволите?
Звучи неправдоподобно.
Сякаш очите и носът ми се разтапят.
Костите ми се чупят.
Наистина е било така. - Кое?
Всичко.
Вярваш ли, че има магия?
Където и да си, си в друго време или на друго място.
Но когато се прибера у дома, знам, че ще си същата.
Здравей, скъпи. - Здравей!
Как е? Как е в Ню Йорк?
Доста е скучно. Някак... Как беше представлението?
Отмених го. - Какво?
Беше... Щеше да е катастрофа.
Шефката искаше да ме чука. Беше...
Най-после. Разбираш.
Да. Аз... Донякъде беше вълнуващо, но... Не, шегувам се.
Момент, къде си?
Погледни през прозореца.
О, боже. Тим, изплаши ме до смърт.
Какво? - Изненада!
Дошъл си? - Не ти ли обещах?
Момент, чакай, идвам.
Добре.
Здрасти. - Честита Нова година, скъпа.
Честита Нова година.
Превод на субтитрите Емилия Николова