GARĀ GADA MEITENE
30. DECEMBRIS ASV GAISA TELPA
AZUSA / ITAKA
Labi. Pamēģināsim vēlreiz.
Iedomājieties, ka braucat vilcienā cauri tunelim.
Pa labi arī ir vilciens, identisks jūsējam,
vienīgi tas ir par vienu sekundi priekšā laikā.
Tātad bezgalīgs skaits vilcienu pa labi un kreisi no mums
visi atrodas nedaudz priekšā laikā. Jā?
Iedomājieties, ka varat piezvanīt citam vilcienam,
runāt ar identisku realitātes versiju,
vienīgi tā ir pagātnē vai nākotnē.
Jā. Nu, tas būtu...
šķiet, tas būtu ļoti noderīgi, kad nākamreiz būšu Lasvegasā.
Nē, nē, nē. Atvainojiet! Te Dr. Bērmens.
Ser, Visuma struktūra
ir atkarīga no tā, ka notikumi šajos vilcienos paliek identiski.
Tie ir kā skaņu viļņi, kas harmoniski vibrē.
Jā. Un diemžēl
visi tie zvani, kurus jums atskaņojām, ir radījuši milzīgu haosu.
Atvainojiet. Kas organizēja šo zvanu?
Megij, tu vēl esi?
Ser, kāda lidmašīna Fīniksas apkaimē veikusi avārijas nosēšanos.
Lidmašīnas kapteinis apgalvo, ka saņēmis zvanu no jums un manis, ser.
Zvanu no nākotnes, kur lūdzam, lai viņš ļauj lidmašīnai avarēt.
Nu, es neesmu zvanījis nevienam pilotam.
Nē, es zinu. Es arī ar viņu nerunāju.
Nu vismaz ne šī manis versija
šajā dimensijā, šajā vilcienā, saprotat?
Mums runājot, ser, visi tās lidmašīnas pasažieri dodas mājās,
viņi mijiedarbojas ar citiem, radot eksponenciālu vilnīšu efektu.
Tieši tā. Mums draud iznīcība, ģenerāli.
-Dažu dienu, varbūt stundu laikā. -Labi, labi.
Labi. Pagaidiet! Ko tieši jūs gribat no manis?
Es atbalstu zinātni, bet man vajag zināt precīzāk.
Mēs domājam, ka aiz šiem notikumiem stāv valdība.
Labi. Man grūti šo zvanu uztvert nopietni.
Klau, varbūt jūs to nedarāt speciāli,
bet es apsolu - jūs darāt kaut ko, kas liek atvērties šīm plaisām.
Un kas jums liek tā domāt, doktore?
Mans tēvs bija zinātnieks,
viņš 70. gados strādāja federālās valdības uzdevumā.
Viņš Aukstā kara laikā vadīja vairākus spiegu projektus,
tie visi bija saistīti ar starpdimensiju komunikāciju.
Tolaik viņš neko nepanāca, bet tagad kādam acīmredzami ir izdevies.
Nu, tad kāpēc jūs neaprunājaties ar savu tēvu?
Viņš droši vien par šo zina vairāk nekā es.
Es... Tas...
Paga, ser. Lūdzu. Uztveriet to nopietni!
Klau. Es te dzirdu daudzus "varētu būt" un "varbūt".
Un es skatos laukā pa logu - saule spīd, putni čivina,
un Visums nebrūk kopā.
Bet, ja es redzēšu kaut ko sprāgstam, kā pirmajiem zvanīšu jums abiem.
Labi? Laimīgu jauno gadu!
-Paga! Paga, paga! -Paga!
Lieliski izdevās.
Labi. Tu apsolīji: ja tas nesanāks, zvanīsi viņam.
Nu tad piezvanām viņam!
Nē. Es to nedarīšu.
Lūdzu, noliec malā savas problēmas ar tēvu, labi?
No tā ir atkarīgs pasaules liktenis.
Sāksim ar to: ir jābūt tēvam, lai būtu problēmas ar tēvu.
Labi, jā. Nedomāju, ka tā.
Nezinu, kāpēc man tev jāatgādina, ka Dr. Roberts Vītings ir sūda megaidiots,
kurš visu mūžu pavadījis laboratorijā, nebūdams spējīgs ne uz ko,
ieskaitot, bet ne tikai, tēva lomu un cilvēka krietnumu.
Pag, pag, pag. Tieši šī saruna mums bija vakar,
vārds vārdā, uzreiz pēc sarunas ar ģenerāli.
Mēs nupat runājām ar ģenerāli.
-Kāda šodien diena? -Trešdiena.
Nu velns. Labi, mums notiek gļuks. Tagad.
-Ko? -Te ir ceturtdiena.
-Ir Vecgada vakars. -Jēziņ. Kļūst traki.
Labi. Iedod numuru,
un es piezvanīšu tavam sūdīgajam tēvam, labi?
Jā, labi. Bet nepiemini, ka pazīsti mani!
-Ak dievs, Reičela. -Nevajag!
Hallo?
Sveiki! Es zvanu Vītinga kungam.
O. Man žēl.
Banka atņēma šo īpašumu, es nezinu, pirms pieciem sešiem gadiem.
Ei! Izbeidziet!
Ziniet, es viņu sastapu tik uz brīdi, kad viņu izlika no mājām.
Viņš kliedza uz mani ļoti aizvainojošus vārdus.
Jā, tas izklausās pēc viņa.
Jūs neiebil... Jums ir idejas, kurp viņš devās?
Ziniet, es redzēju, ka viņš guļ uz ielas
tikai dažas nedēļas pēc tam.
Ko? Viņš ir bezpajumtnieks?
Man tā šķiet. Es nezinu.
Sociālo pakalpojumu departaments. Kā varu palīdzēt?
Sveiki! Mēs meklējam Robertu Vītingu.
Viņš pirms pāris gadiem Riversaidā izlikts no mājām.
Labi. Vai esat draudzene? Mīļš cilvēks?
Mīļš cilvēks? Nē. Nē, esmu viņa meita.
Labi. Vai tas būtu Roberts M. Vītings?
-Jā. -Jā. Jā, tas ir viņš.
Diemžēl Vītinga kungs šāgada janvāra beigās nomira.
Man ļoti žēl.
Vai viņš nomira uz ielas?
Nē. Viņa pēdējā reģistrētā adrese bija Sunny Valley pansionāts Azusā.
Skaidrs. Labi. Paldies jums.
Nav par ko. Jauku nedēļas nogali!
Paga. "Jauku nedēļas nogali".
Vai jums nebija jāsaka - laimīgu jauno gadu?
Būtu tā teicis pirms diviem mēnešiem.
-Viņš ir nākotnē. -Kā, lūdzu?
Labi, tas nozīmē, ka tavs tēvs vēl varētu būt dzīvs.
Zinu. Lieliski.
Proti, kā tad, jā. Tas ir labi.
Labi. Paldies. Paldies jums, ser. Atā!
Labi. Es zvanīšu Sunny Valley pansionātam.
Nē. Pagaidi!
Reičela?
Es domāju... Es domāju, es viņam piezvanīšu.
Labi. Esi droša?
Jā. Es nezinu. Es...
Pateica, ka viņš miris, un es... Ir labi. Vienalga. Es viņam piezvanīšu.
Labi. Jā. Pajautā, kurš turpināja viņa darbu!
Jābūt kādai mašīnai vai antenai,
ko var izslēgt un apturēt šo jucekli.
Jā. Es ceru. Ak dievs. Labi. Es piezvanīšu tam mērglim.
Nu, lai veicas!
Sunny Valley pansionāts. Ar ko es runāju?
Jums zvana... Mani sauc Reičela, Reičela Vītinga.
Es meklēju savu tēvu Robertu Vītingu.
Doktoru Vītingu?
Jā. To pašu.
Es pat nezināju, ka viņam ir radinieki.
Jā, nu, esmu tikai es.
Un mēs neesam īpaši tuvi.
Nu, man žēl,
bet es nevaru jūs savienot, ja neesmu droša, ka pazīstat viņu.
Kāpēc ne?
Krāpnieku dēļ. Viņi mēģina izmantot vecos ļaudis.
Es neesmu... Jā, es neesmu krāpniece.
Tad kāpēc es jūs nekad te neesmu redzējusi?
Neviens nekad nav apciemojis Dr. Vītingu.
Nu, es...
es nezināju, kur viņš ir, kundze, un...
-Jūs nezinājāt, kur ir jūsu tēvs? -Nē, nezināju.
O, labi. Skaidrs, labākā meita pasaulē.
Klau, tas tāpēc, ka viņš ir egoistiska pakaļa,
kurš nav mīlējis nevienu citu, tikai sevi un savu darbu, skaidrs?
Tāpēc visiem nospļauties par viņu, un tāpēc arī viņš tur nomirs viens - drīz.
Labi. Šķiet, neesat krāpniece.
Tas izklausās pēc viņa. Labi, es jūs savienošu. Pagaidiet!
Blēņas... Hallo?
-Sveiks! -Hallo. Runājiet skaļāk!
Sveiks! Es esmu Reičela. Es...
Reičela. Nepazīstu nevienu Reičelu. Uz redzi!
Es te cenšos skatīties spēli, skaidrs?
Tā esmu es. Reičela.
Un es tev zvanu tāpēc, ka man vajag...
Man vajag tavu palīdzību.
-Reičela? -Jā.
Mana meita? Reičela? Mana skaistā Reičela?
Zvani noskaidrot, kā tavam vecajam iet?
Un droši vien lūgt, lai es kaut kur pārskaitu kādu naudu, jā?
Jā, es vairs neiekritīšu uz to krāpšanu, tu, krāpniece. Nezvani vairs!
Ak dievs. Labi, paklausies!
Es esmu Reičela, un mēs viens otru ienīstam, skaidrs?
Kad pēdējoreiz runājām, tu pateici, ka mani pētījumi ir laika tērēšana,
jo tu domā, ka neviena sieviete nekad nav izdarījusi nozīmīgu atklājumu
fizikas jomā.
Tāpēc domāt, ka es būšu izņēmums, raugoties no statistikas, būtu maldīgi.
Nu, es tā pateicu, jo tā ir taisnība.
Nē, nav.
Kirī, Geperte-Maiere, Striklenda, Geza. Kā ar viņām?
Skaidrs. Labi, jā. Četras.
Tās ir četras Nobela prēmijas fizikā no cik?
Vairāk nekā simta, kas piešķirtas vīriešiem.
Tāpēc es joprojām saku, ka, raugoties no statistikas, maldīgi.
Ak dievs. Labi. Skaidrs.
Tad Nobela prēmija ir tava latiņa, kas nosaka fiziķu sasniegumus? Dirsā.
Zini ko? Ak dievs, ko es daru?
-Nu, tu iznieko laiku. -Jā, tā ir.
Jo laika nav palicis daudz. Būs pasaules gals. Šodien.
Pasaulēm nepienāk gals.
Cilvēki nomirst. Sugas izmirst. Bet pasaules turpina pastāvēt.
Es domāju - mēs visi mirsim.
Nu, tas ir fakts. Pasaki kaut ko jaunu!
Ak dievs. Kāpēc tev jābūt tik...
Labi.
Kāds paņēma tavu pētījumu par starpdimensiju komunikāciju
un pabeidza tavu darbu,
atverot laika robežas un radot pilnīgu haosu.
Un mēs tūlīt sasniegsim lūzuma punktu.
Tas vienkārši nav iespējams.
Tas pētījums bija strupceļš. Ja es to nespēju, tad neviens nespētu.
-Nu, tu kļūdies. -Nekļūdos! Varu atgriezties pie spēles?
Paklausies! Es ne...
Mirklīti. Kādu spēli tu skaties?
Dodgers spēlē pret Astros. To sauc par beisbolu.
Labi. Tad tas nozīmē, ka tu esi divus mēnešus pagātnē.
-O, nu beidz! -Te ir Vecgada vakars.
-Nekļūsti smieklīga, labi? -Paga. Klusu! Es mēģinu sadzirdēt.
Labi.
Iet devītais inings. Tas nozīmē...
...ka Altuve tūlīt dabūs dubulto pilno pārskrējienu. Un tava komanda zaudēs.
O, kā tad. Altuve...
Nu, piedod, nākotnes lēdij,
bet tu acīmredzot neko nesaproti no beisbola,
jo tas jefiņš Altuve nespētu...
Ja tai netiks klāt, tā varētu būt...
-prom! -Ko?
Tā ir uzvara...
Tas ir neiesp... Nē.
Uzvaras pilnais pārskrējiens mazajam Hosē Altuvem.
Tavs darbs nebija strupceļš.
Man jāzina, kurš pārmantoja tavu projektu,
un man jālūdz tam cilvēkam, lai izbeidz to, ko dara.
Hallo? Tu dzirdi?
Neviens nepārmantoja manu projektu.
Bet ir kāda manis radīta mašīna,
kas varētu to izraisīt.
Labi. Kur tā ir?
-Tas nav "kur". -Kā tu to domā?
Ko teica Einšteins, kad nomira viņa draugs Beso?
Ak dievs. Mums tiešām nav tam laika!
Viņš teica: "Tagad viņš ir devies prom no šīs dīvainās pasaules
nedaudz pa priekšu man.
Tas neko nenozīmē.
Tādi cilvēki kā mēs, kas tic fizikai,
zina, ka šķīrums starp pagātni, tagadni un nākotni..."
"...ir tikai stūrgalvīgi neatlaidīga ilūzija."
Tikai ilūzija. Tieši tā.
-Nav runa par "kur". -Ir runa par "kad".
Ak dievs. Tev tiešām izdevās.
Jā. Jā.
Es tikai tobrīd to nezināju. Es iedarbināju mašīnu, un nekas nenotika.
Jā, bet ir noticis. Tā mūs tagad ietekmē no pagātnes.
Zini, man bija iekārtota speciāla līnija. Es joprojām atceros to tālruņa numuru.
Mans dievs. 1978. gadā tagad pastāv manis versija,
kas, sagumis pie galda, domā, ka viņš ir neveiksminieks,
un gaida, kad iezvanīsies telefons.
Nu, apsveicu. Tava mašīna ir nostrādājusi.
Zini, es nerunāju tikai par savu darbu.
Es runāju par tevi.
Šķiet, neviens cits neatskārta, kas notiek, bet tu gan.
Un tas ir ievērojams sasniegums.
Arī ar tevi es necietu neveiksmi.
O, tici man, cieti.
Es neesmu tavs eksperiments. Tu nevari piesavināties manus sasniegumus.
Es esmu cilvēks, kuram daudz, daudz reižu vajadzēja tēvu!
Un tu mani pamatīgi pievīli.
Tā bija.
Es zinu. Un es... es lūdzu piedošanu.
Piedod, ka es pametu tevi un tavu māti, kad es jūs pametu.
Es lūdzu piedošanu par visu.
Vai tu, lūdzu, varētu man piedot?
Nē. Es nepiedošu.
Vienkārši... Tam ir par vēlu. Ir par vēlu jebkam.
Es saprotu.
Tad kas tagad notiks?
Pirmais pazudīs gravitācijas lauks.
Mēs visi aizlidosim prom.
-Jāsaka, skaists aiziešanas veids. -Jā.
Tad būs vērojama sava veida ziemeļblāzma.
Zini, krāsas debesīs.
Ak dievs.
Tajā brīdī ir tikai divi iespējamie iznākumi.
Iznākumi? Kādi iznākumi?
Visticamāk,
visa beigas vienā acumirklī.
Un otrs?
Visums atiestatīs, salabos sevi.
Cilvēki turpinās dzīvot, nezinādami, kas notika.
Bet tas nenotiks, ja vien 1978. gada "es" neizslēgs to mašīnu.
Jā, nu, tas nekad nenotiks.
Nu, man šķita, ka mēs ar tevi vairs nerunāsim.
Un ka es nomiršu viens.
Taču te nu mēs esam, runājam par zinātni uz visu lietu bojāejas sliekšņa.
Jā. Lieliski.
Reičela, vai tu varētu, lūdzu, atgādināt savu dzimšanas dienu?
Ko? Tu nezini, kad man dzimšanas diena?
Nu, es nekad neesmu spējis atcerēties datumus.
29. februāris.
Februā... Nu protams.
Tu esi mana garā gada meitenīte, atceries?
Nu atvaino mani, Reičela,
man ir jāpiezvana.
Jāpiezvana?
Es saprotu, kāpēc tu mani ienīsti.
Dažreiz attiecības kļūst nelabojamas.
Un... mūsējās pilnīgi noteikti tādas kļuvušas.
Bet pasaules liktenis varbūt nav.
Tāpēc es tikai gribu tev teikt, Reičela, ka es esmu...
Es...
Es gribu tev pateikt, ka... es tevi mīlu.
Un es ar tevi lepojos, mana garā gada meitene.
-Visu labu! -Pagaidi, tēti?
Tēti?
Es arī tevi mīlu.
Hallo?
Tas izdevās.
Kas zvana?
Es esmu tu.
Pierādi to! Kāds ir kods?
0229. Mūsu meitas dzimšanas diena.
Mūsu mašīna... tā strādā.
Esmu vairāk nekā 40 gadus tālā nākotnē.
Tas izdevās! Es zināju. Es zināju!
Ak dievs. Tas visu maina.
Es to paveicu. Es to paveicu! Es zināju.
Beidz! Tu ne sūda nepaveici.
Es... Ko? Ko tu ar to domā?
Man ir 86 gadi.
Un es tūlīt nomiršu vientulībā - pansionātā, bez naudas, bez draugiem,
un meita mani ienīst.
Tieši ko esam paveikuši?
Es esmu...
Klau, piedod, bet man ir daudz jāaptver.
Izslēdz mašīnu un ej mājās!
Un apskauj savu meitu, un apskauj savu sievu,
un pasaki viņām... pasaki viņām, cik ļoti viņas mīli!
Un kopš šī brīža
katru savas dzīves dienu padari viņas par savu prioritāti!
Nekas nedrīkst būt svarīgāks par viņām. Tu saproti mani?
-Es... -Saki, ka tā darīsi! Pasaki man to!
Bet...
Kā būs ar viņiem?
Es nevaru izslēgt to mašīnu.
Proti, tu zini, uz ko viņi ir spējīgi,
ko viņi nodarīs mūsu ģimenei, ja es to izslēgšu.
Nebūs vairs ģimenes, ko zaudēt...
ja tu tūlīt pat neizslēgsi to mašīnu.
Ak dievs. Ak dievs. Zemestrīce.
Tās sākušās. Visu lietu beigas.
Ak dievs. Ko mēs esam izdarījuši?
Nu slēdz taču ārā to mašīnu!
Lūdzu, lūdzu! Dod mums visiem otru iespēju!
Debesis... tās atveras. Ak dievs.
Krāsas. Krāsas.
Tu tās redzi?
Trauksme, trauksme. Te kapteinis Perijs. Mums ir nopietns dzinēja bojājums.
Tēt, vai padziedāsi vakarā ar mani?
2015. gada 12. februāra vakarā
tu iekļūsi ļoti smagā negadījumā.
-Ej prom! Ej prom! -Atver durvis!
Tad tam gļukam būtu jānotiek tagad.
To izdarīja Visums. To izdarīja Visums.
Es redzēju, kā viņa pati sadalās,
it kā viņu dzīvu ēstu neredzams spēks.
Kā viņa var man zvanīt un vienlaicīgi gulēt mirusi manās rokās?
Velns, kas notiek?
It kā neloģiskus.
Un sajūta tāda, it kā manas acis un deguns izkustu.
Mani kauli... tie lūst.
-Tā bija taisnība... -Kas tad?
Viss.
Tu tici, ka pasaulē notiek brīnumi, Petrik?
Tas, kur tu esi, ir cits laiks, vieta vai vēl kaut kas.
Bet, kad es būšu mājās, es zinu, ka tur būsi tu.
-Sveiks, mīļais! -Sveika!
Nu, kā iet? Kā Ņujorka?
Diezgan garlaicīgi. It kā... O, pag, kā pagāja šovs?
-Es to atcēlu. -Ko?
Tā vienalga būtu bijusi katastrofa.
Domāju, tā menedžere vienkārši gribēja tikt manās biksēs. Tas bija...
Beidzot. Tu redzi.
Jā. Es... Tas bija visai aizraujoši, bet...
Nē, es jokoju.
Paga. Kur tu esi?
Paskaties pa logu!
Ak dievs! Tim, pārbiedēji mani līdz nāvei.
-Ko? -Pārsteigums!
-Tu atbrauci? -Vai tad es neapsolīju?
Pagaidi! Pagaidi, es nāku.
Labi.
-Sveiks! -Laimīgu jauno gadu, mīļā!
Laimīgu jauno gadu!
Tulkojusi Laura Hansone