# Poslastičar Hej, Poslastičar
Idemo, okupite se Poslastičar je došao
Kakve slatkiše želite? Čokolada?
Topljena čokolada? Gumene bombone? Šta god želite!
Došli ste na pravo mesto Jer ja sam Poslastičar!
# Ko može uzeti zoru Poškropiti je rosom
# Prekriti je čokoladom I ponekim čudom
# Poslastičar
# Poslastičar može
Jer u sve umeša ljubav
# Svet je boljeg ukusa
# Ko može uzeti dugu Omotati je uzdahom
# Namočiti je suncem I ispeći pitu od limuna
# Poslastičar
# Poslastičar može
Jer u sve umeša ljubav
# Svet je boljeg ukusa
Uhapšen si!
Na kolena! - Nisam ništa uradio!
Ruke! Ruke!
Vilijame, rekla sam ti da opereš veš!
Bili, gde ideš? - U perionicu!
Možeš li oprati i moje? - Ne!
Nadam se da će te Šermen uhvatiti!
KABRINI-GRIN 1977
Ako ga vidite, javite. Ne želimo da opet plaši decu.
JESTE LI VIDELI OVOG ČOVEKA?
I to je ukrako to. Ti klinci... Još ga traže.
Ne smeš da izlaziš po mraku. - To sam i ja rekla.
Nije bilo novih informacija. - Ne znam.
Sumnjiva buka dolazi iz zgrade. Idemo da proverimo.
POSLASTIČAR
Jesi li nervozan? - Šta?
Radiš ono sa bocom, sa rukama.
Nemiran si. - Ne.
Da. - Jesi li ti nervozan?
Ne. Želim da postanem najbolji prijatelj tvojoj sestri.
Shvataš? Šta misliš o tome?
Ne smeta mi.
Kakvo je ovo vino? Robna marka? Rotšild?
Imamo muškat u frižideru, ako bi radije to.
Sada ti ga mogu i dostaviti.
Ova je tvoja? - Da.
Jako je stara. - Ne voli što sam je obesila.
Ponekad moraš krenuti dalje.
Samo što nisi, ha? Nisi ništa naslikao 2. godine!
Zato što si ti moja muza, a ne viđam te često, Troj.
O moj Bože, prestani! Preteruješ! - Hvala.
Pusti da diše. - Ljuti se što nam on nije agent.
Kako možete videti. - Grozno. Kako izdržiš?
Ne, ne! Ne znaš ništa o nekretninama u Čikagu.
Sigurno mu se sviđaš jer ti pokazuje guzu!
Nije li uvek takav? - Previše ste platili!
Ne gleda se samo interijer. - Blizu je galeriji!
Jako je praktično. - Šta nedostaje?
Ništa. - Već sam rekao, kvart je uklet.
Svuda je ukleto. - Ne počinji sa time!
Da, ali zašto ste izabrali Zapaljivu dolinu?
A zatim Mali pakao te... Kako ono? Borbena ulica?
Kako se sada zove? - Kabrini-Grin.
To je bilo naselje za siromašne na lošem glasu.
Ne bi se reklo. - Jer su ga srušili i opet izgradili.
U prevodu, belci su izgradili geto,
a zatim ga srušili, kad su shvatili da su izgradili geto.
Bez uvrede. - Nema frke.
Učinili su ga pogodnim za život. Sa mnom biste bolje prošli.
Govorili su ljudima da će ga poboljšati i seljakali ih.
No zapravo su ga praznili da bi mogli izgraditi sve uokolo.
Kao ovde.
Želite li da čujete strašnu priču?
Ne! - Baš šteta.
Ali rekla sam ne. Troj...
O, Bože...
Stvarno?
Bolje ti je da bude dobro.
Ovo je priča o ženi po imenu Helen Lajl.
Bila je bela studentkinja.
Pisala je diplomski o urbanim legendama Kabrini-Grina.
Došla je u Kabrini nekoliko puta zbog istraživanja.
Raspitivala se, fotografisala grafite, ljude...
A zatim, jednoga dana...
Samo je...
Pukla.
Odrubila je glavu rotvajleru.
Kad je policija došla, bila je u jednom stanu
i pravila snežne anđele u lokvi krvi.
Sereš! Kažem da sereš!
Odakle ti to? - Ubila je rotvajlera?
Ovo je previše čak i za tebe. - Postoje članci o tome. Potražite.
Priveli su je, no gotovo odmah je pobegla.
Krenula je u pohod i ostavila gomilu tella za sobom.
A zatim je dete jedne od stanarki oteto.
Majka je bila očajna, svi su ga tražili.
I ništa.
U noći godišnje lomače...
Svi su stanari Kabrinija gledali.
Helen je došla...
Noseći žrtvu za prinos.
Sa bebom u rukama potrčala je prema vatri,
ali uhvatili su je. Kažu da je bila izgubljena i zverski se borila.
Ali oslobodili su dete.
Dok su se svi bavili njime, Helen je ustala...
I ušetala pravo u vatru.
I onde je umrla.
Izgorela je tačno usred Kabrini-Grina.
Je li mi roze još u zamrzivaču?
Ne želiš muškat?
Muškat je desertno vino.
Zdravo, Bri-Bri! - Volim te! Bilo mi je drago.
Entoni, počni da slikaš. Neće te zauvek uzdržavati!
Spusti tegove i prihvati se četkice! - Troj!
Šaljiv je. - Urnebesan je.
Ima pravo.
Drago mi je da je Troj najzad našao nekog normalnog.
Iscrpelo me praćenje svih tih evropskih modnih dizajnera.
Halo?
Kada Klajv sutra dolazi? - U 10:00.
Jesi li zadovoljan onime što ćeš izložiti?
Mislim da jesam.
Mogle bi mu se svideti neke stvari.
Dobro, dobro...
Stvarno je ubila rotvajlera. Ideš!
Zaboli me.
Ne želim se da uplašim u novom stanu pre spavanja.
Tvoj je novi stan osiguran od duhova.
Pisalo je na stranicama agencije. - Naš novi stan.
Oprosti.
Dođi ovamo!
Ko si ti, čoveče?
Pa... - Ovo je Entoni MeKkoj pre 2. godine.
Ja želim Entonija MeKkoja budućnosti.
Želim novu crnu nadu čikaške umetničke scene sutrašnjice!
Tom sam tipu dao solo izložbu čim je završio faks.
Stvarno te ne želim zameniti za letnu izložbu,
ali ti mi jedini nisi pokazao šta ću izložiti!
Radim na nečem novom. - Pretraži tu prošlost!
Razmišljam o tome da radim nešto o naselju.
I o tome kako beli moćnici... - Belci.
Da, kako stvaraju zajednice nebelaca koje su zanemarene.
Posebno kod crnaca. - Da, odakle si i ti.
Da, Bronzevil. - Sout Sajd je već izlizan.
Ili Karbini-Grin.
Gladan sam. - I ja.
Zdravo, dragi! Večeras smo kod tvoje mame.
U 19:00!
Zdravo!
Kabrini Grin nekad i sada
Lomača Helen Lajl
Begunac Helen Lajl poginula u lomači
Nekad gotovo da i nisu dolazili ovamo.
Osim da nekoga uhapse.
Ali to je bilo davno.
A sada kao da se ne mogu skloniti.
Noću se postave onamo gde još žive neki od nas.
A policijski je auto sa obe strane naselja.
Čuvaju nas.
Ili paze da ne izađemo?
Već duže živite ovde?
Pre nego što su srušili nebodere. Vilijam.
Vilijam Burk. - Entoni MeKkoj.
Treba li vam pomoć?
Dome, slatki dome.
Što se stvari više menjaju, to više ostaju iste. Kako si, brate?
Pitaj ljude ovde o Devojci X, o Dantrelu Dejvisu.
Zbunjeni pogledi. Belkinja umre u kvartu i priča živi zauvek.
Valjda je priča dobra.
Smem li beležiti?
Pomisliš šta te natera da samo tako pukneš.
Helen Lajl tražila je Poslastičara.
Ako pitaš mene, našla ga je.
Šta je Poslastičar?
Što se mene tiče, Poslastičar se zvao Šermen Filds.
Imao je kuku umesto ruke.
Kvartovski čudak. Delio je slatkiše kad sam bio klinac.
Jednog oktobra...
našli su žilet u čokoladici za Noć veštica kod male belkinje.
Policija je došla tražeći Šermena, ali njega nije bilo.
Jednog sam ga dana video svojim očima.
Skrivao se u zidovima.
Sumnjiva buka dolazi...
Tada sam video pravo lice straha.
Hajde, kreni, kreni!
Hajde, idi!
Ovde! - Ovuda!
Sklonite ga odavde!
Navalili su na njega.
Ubili su ga na mestu.
I šta se pojavilo nekoliko nedelja posle?
Novi žileti u slatkišima.
Tada smo znali da je Šermen bio nevin. Bezopasan.
No to nije bio poslednji put da smo ga videli.
Ne znam šta da ti kažem. Bešo je odustala!
Rekla sam ti odavno da je smestiš na odvikavanje.
Ti to reši!
Ne znam. Nisam ja kriva.
Ma jeste.
Šta je to?
Dobro!
Šta je?
Zaboravio si odeš kod majke. - Sranje! Oprosti!
Hoćeš li je, molim te, pozvati? - Sutra.
To si rekao juče. Lepo je da želi provesti vreme sa tobom.
Je li dobro?
Natuknula je da ti dajem novac da je ne bi posetio.
Znači, sve po starom.
Prestani! - To je super!
Želim da ti pokažem nešto.
Moram li doći gore? - Ostani onde!
Dobro onda...
Šermenovo je lice toliko isprebijano da je bilo neprepoznatljivo.
I tu je priča počela.
Da su ga viđali diljem Kabrinija.
O tome da dolazi po njih.
S vremenom su mu zaboravili ime i postao je samo Poslastičar.
Šta misliš? - Pa... pristup je prilično doslovan.
Nema mnogo prostora za interpretaciju.
Prelaziš sa simbolizma za nasilje na prikaz nasilja.
Dobro... no kakav utisak ostavlja?
Bolno je.
Osećam se povezan sa tim. Nikad mi nije bilo tako jasno.
Kao da tačno znam šta bih trebao da radim.
Dušo, to je sjajno.
A sigurna sam da će i Klajv... - Ima još nešto.
Prema legendi, ako izgovoriš njegovo ime 5 puta pred ogledalom,
pojavi se u odrazu i ubije te.
Pa sam mislio...
Da bismo mogli...
Šta si mislio?
Da ga pozovem.
Nipošto.
Ne.
Poslastičar. - Entoni...
Poslastičar. - Entoni, ne!
Poslastičar. - Prestani!
Poslastičar! - Prestani!
Dobro. - Da nisi rekao još jednom!
Poslastičar. - Prestani da se glupiraš!
Dosta, dosta! - Šta ti je bilo sa rukom?
Pčela me ubola. - Stvarno?
Da, stvarno boli. - Tako i izgleda.
Poljubi. - Gubi se!
Upomoć!
Entoni MekKoj Reci moje ime, 2019.
Da biste prizvali Poslastičara, izovorite njegovo ime pred ogledalom 5 puta
Možemo ići. - Napokon.
Lani smo imali solo izložbu na Friz L. A.-u sa Džejmsonom.
Fenomenalan rad. Ovo su slični radovi.
No ovde pušta arhivske snimke u petlji.
Samo polako, javite mi ako vam treba nešto.
Ovo je veliki pomak od prethodnjih radova.
Hajde, otvorite.
Pokušavam da poravnjam trenutke iz prošlosti koji postoje na istom mestu.
Ideja je gotovo kalibrisati tragediju
u fokusiranu liniju koja kulminira u sadašnjosti.
Brajana, reci momku da ne zadržava kritičarku.
Ima celu prezentaciju.
Da, znam, čuo sam je. Komplikovana je.
Ona je u interakciji sa delom.
Ogledalo vas poziva da pokušate da ga sami prizovete.
Nego, ne znam zašto stojim pored svog dela poput nekog kretena.
Delo govori samo za sebe. - Zaista govori.
Govori u didaktičkim, refleksnim klišeima
o nasilju tokom procesa gentrifikacije.
Ali vaša vrsta su prvi pioniri tog procesa, znate?
Molim?
Umetnici.
Oni ulaze u siromašne kvartove u potrazi za jeftinom stanarinom
da se mogu zajebavati u svojim studijima bez tereta svakodnevnog posla.
Idem po još jedno piće.
Da pokušamo? - Šta?
Da prizovemo Poslastičara.
Ne. Crnci ne trebaju ništa da prizivaju.
Daj, to su gluposti. - Ovo nije močvara.
U Čikagu su belci glavni.
Poslastičar. Poslastičar. - Prestani!
Poslastičar. - Prestani!
Naravno. Dugujem Brajani.
Ona me upoznala sa Telmom Golden pre 3 godine.
Još mi duguješ za to.
I...
Toni, zar ne? Sviđa mi se strategija intervencije.
Konvencijsko slikanje prava je dosada!
Sviđa mi se da si ih sakrio u skladištu bez reflektora. Pametno!
Temeljiš li sav rad na pronađenom materijalu? Gde si našao te slike?
U second-handu u pustinji?
Našao sam ih u ateljeu gde sam ih naslikao.
Blesava pizdo!
A vi, jebene hijene!
Koji ti je? - Idemo!
Entoni... - Ne bih ni bio ovde da nema nje.
Ne bi li trebao za svoje stažistice skupljati kontracepcijske pilule?
To nije spontano! To je čuvao. - Jesam, pizdo!
U redu je. Mogu podneti da me zovu pizdom.
U redu je. Uzimam kontracepciju. - Znam!
Hvala što ste došli.
Dosta mi je toga! Ako ne može da kontroliše svog muškarca...
Izgubila je kontrolu. - Hoće li meni zahvaliti? Ne!
Hoće li mi se izviniti za ono ponašanje? - Stravična izložba.
Prva joj je greška bila što je naterala momka da izlaže na mojoj izložbi.
I jedina. - Ona je gotova, a može kriviti samo sebe.
Nemoj biti kustos onome koga jebeš.
Ljubav će nas rastaviti. - Kontam, Džerika, voliš Džoj Divižn.
Kako ono ide? - Koje?
Znaš... šta moraš reći 5 puta pred ogledalom?
Ti reci meni, ti si lektorirala izveštaj za medije.
Poslastičar.
Ali nemoj to učiniti, Ok?
Ne želim da umreš noćas.
Bar ne dok se ne poševimo.
Loše utičeš na mene. - Znaš šta? Predomislio sam se. Hajde.
Nekrofilija mi je na popisu želja.
Učinimo to onda ovde.
Ne, ovde sam celi dan. - Hajde.
Poslastičar. - Ti to ozbiljno?
Začepi, kučko!
Poslastičar. Poslastičar.
Vidiš?
Ništa. - Toliko o tome.
Je li ovo stvarno?
Koji kurac?
Koji kurac?!
Ko je to?
Koji kurac?
Jebote!
Jebem ti!
Jebem ti! Moram biti brži!
Moram biti brži!
Jebem ti!
Ne!
Ne! Ne!
Ne!
Prestani!
Koji šupci...
Ubistva su se dogodila posle zajedničke izložbe u galeriji Najt Drajver.
Tela su nađena ispred eksponata zvezde u usponu, Entonija MeKkoja,
koji se zove Reci moje ime. Policija je saopštila da istražuje...
Reci moje ime.
Rekli su moje ime.
I Reci moje ime.
Ne, samo...
Kul je kad te spomenu.
To jest, očito...
Očito je grozno.
Stvarno?
Klajv?
Tata?
Zašto sediš onde?
Hej!
Kladim se da ne znaš da tvoj tata zna da leti.
Pa, znam.
Entoni?
Jesi li dobro?
Ružno sam sanjao.
I ja.
Šta je bilo?
Koje šta je bilo?
U snu.
Odmah ću doći.
Entoni?
Ne znam šta je ovo ni kako ste znali da to postoji,
ali ovo je sve što imamo pod "Helen Lajl".
Nisam znao. Zato sam morao da pitam.
Pa, to je to.
Puno vam hvala. - Nema na čemu!
Našla sam to pod "Pravi zločini". Studenti koji rade su najgori.
Vi ste student?
Neke stvari koje su se dogodile u Kabriniju tokom godina...
Nasilje je bilo ekstremno. Bizarno.
Gotovo kao da je nasilje postalo ritual.
Ono najgore je... Stanari se boje da pozovu policiju.
To je nekakav kod časti. Strah od same policije.
Najlakši je odgovor: "Poslastičar je to uradio."
Igra prizivanja je možda povezana sa time.
Jasno je da to nije izmislila jedna osoba.
Ovo je nastalo iz kolektivne podsvesti zajednice.
Sredstvo za preživljavanje nastalo iz potrebe da se zaštiti sebe i svoju decu
od strahota iz zajednice.
Bernadet i ja smo pokušale da ga prizovemo. Može biti jako efikasno.
Nagoveštaj da vas nešto prati ili vreba iza vašeg ličnog odraza.
Ali shvatam. Postoji nešto opijajuće,
neobjašnjivo privlačno u obećanju da ćete videti duha.
Gotovo kao da nasilje...
Daj!
I onda je čula buku. - Sećate li se kako se zvala?
Zvala se Ruti Džin.
Čula je lupanje, kao da neko pokušava da probije rupu u zidu.
Mama
Ruti je pozvala policiju i rekla da neko izlazi iz zida.
I nisu joj verovali. - Mislili su da je luda, zar ne?
Opet je pozvala policiju i opet joj nisu poverovali.
No kad su najzad došli, bila je mrtva.
Je li bila ustreljena?
Ne.
Ubijena je kukom.
Je li to istina? - Jeste! Čitala sam u novinama.
Poslastičar ju je ubio.
Da, ali ja ne znam ništa o tome.
Halo?
Idem napolje.
Večeras imamo večeru. - Ne znam koliko ću se zadržati.
Džek Hajd dolazi iz Njujorka, a nikad ne dolazi u Čikago.
Molim te, nemoj ovo da zajebeš. - Ja ću biti dobro.
Meni. Nemoj da mi ovo zajebeš.
Bile su ovo lude 2. nedelje.
Blago rečeno.
Kako možete pretpostaviti, ne pišem više recenziju izložbe.
Sad je to postalo veći članak
o delima i o okolnostima koje su dovele do ubistava.
Shvatam. - Samo sam htela nekoliko vaših izjava.
Ja ne znam mnogo. - Vaše je delo baš sablasno, a to je...
Prilično zanimljivo s obzirom na ono što se dogodilo.
To je slučajnost. - Ne kažem da ste vi krivi.
I sigurno ne kažem da se stvorio duh i ubio poznatog trgovca umetninama.
Samo kažem da...
Vaše se delo iznenada čini...
Večnim.
Šta sledi?
Proširiću delo na celu seriju.
Nadam se samostalnoj izložbi.
Sve o Poslastičaru. Da proširim glas. - Sviđa mi se ta ideja.
Čudim se kako vam je pogled na moje delo sada pozitivan.
Pa, priraslo mi je. - Kao da ga niste razumeli.
Ne, razumem. To je kvart, gentrifikacija i tako dalje.
Umetnici gentrificiraju kvart?
Šta mislite, ko čini kvart?
Grad odseče zajednicu i čeka da umre.
Zatim pozove građevinare i kaže: "Hej, vi umetnici...
Vi mladi, beli, po mogućnosti ili jedino...
Molimo vas, dođite u kvart. Jeftin je.
I ako izdržite nekoliko godina, donećemo vam radnju zdrave hrane."
Želite biti deo priče, zar ne? - Kao kritičarka.
Želite se sjediniti sa delom, razumeti ga.
Trebate ga izreći. - Šta to?
Njegovo ime.
Moram u kupatilo. - I sad je dobar trenutak.
Ne.
Izazivam vas.
Vrata se otvaraju sa desne strane na sledećoj stanici.
Presedanje na crvenu liniju na stanici Stejt i Lejk.
Entoni...
Finli?
Jeste li dobro?
Mislio sam... - Šta?
Moram da idem.
Oprezno!
Sviđa mi se ovde. Tako je provincijalno, ali uzbudljivo.
Jeste li upoznali Danijel Herington?
Ona je... - Kustos u Muzeju savremene umetnosti.
Ludo je što se nismo upoznale. - Ja sam htela upoznati vas.
Ne počinji! Ja sam je bezecirao.
Klajv je doslovno trebao umreti da bi Brajana bila slobodna. Moje saučešće.
Džejmson ima izložbu u mojoj galeriji u Njujorku.
To vam je savršena prilika da još malo raširite krila.
Dođite u veliki grad.
Mogu vas upoznati sa ženama iz Entre Nousa onde.
Hvala! Razmišljala sam o tome da se osamostalim.
Zar se ne želite fokusirati na rad sa umetnicima, umesto da plaćate račune?
Vi možete promeniti instituciju iznutra.
Navratite ponekad do muzeja. - Dobro.
Svidelo bi mi se to. - O, Bože!
Šta je bilo?
Finli Stivens nađena je mrtva u svom stanu.
Njen ju je muž našao. Jadnica! Muž joj je osumnjičen!
Moram da idem. - Entoni!
Entoni?
Šta je on? - Poslastičar nije on.
Poslastičar je cela jebena košnica.
Postoje i drugi?
Semjuel Evans. Pregažen tokom belačkih protesta u 50-ima.
Vilijam Bel. Linčovan u 20-ima.
No prvi, gde je sve počelo...
Bio je krajem 19. veka.
Tu je priču Helen našla. Priča o Danijelu Robitailu.
Dobro je zarađivao putujući i slikajući portrete za bogate porodice.
Uglavnom belačkih. A oni su ga obožavali.
Ali znaš kako ide.
Oni vole ono što mi izrađujemo, ali ne nas.
Jednog su ga dana tražili da naslika kćer bogatog vlasnika fabrike iz Čikaga.
Pa... Robitail je počinio najveći greh svog vremena.
Zaljubili su se. Spavali su zajedno i zatrudnela je.
Devojka je rekla svom ocu i, znaš...
On je unajmio neke ljude da uhvate Robitaila i da budu kreativni.
Lovili su ga usred bela dana.
Srušio se od iscrpljenosti onde gde je bio neboder u Čestnutu.
Tukli su ga, mučili...
Odrezali su mu ruku i zabili mu kuku u batrljak!
Namazali su mu prsa medom iz obližnje košnice da bi ga pčele izbole.
Rulja se okupila da bi gledala predstavu.
A veliko finale?
Zapalili su ga.
I napokon je umro.
Ali takva priča...
Takav bol...
Traje zauvek.
To je Poslastičar.
Znači...
On je stvaran?
Bel je stvaran! Semjuel, Šermen...
Daniel Robitail. Svi su stvarni.
Poslastičar je način da se nosimo sa tim da se to dogodilo. Da se još događa.
Odmori se, mladiću.
Osećaćeš se bolje ujutro.
Ne gledaj ih!
Koji je ovo kurac?
Ne bi ih smela gledati.
Entoni, ovo nije više umetnička osetljivost. Šta se događa?
Mislim...
Da sam pogrešio, Bri. - Kako to misliš?
Doveo sam ga natrag. - Koga?
Obećavaš da nećeš misliti da sam lud? - Entoni, koga?
O, Bože...
Burk mi je rekao... - Bože! Ko je Burk?
Iz perionice. On zna sve o tome! - O čemu?
O Poslastičaru.
Poslastičar nije stvaran. - Video sam ga!
Poslastičar nije stvaran, Entoni!
Znaš li ko jeste stvaran? Ja.
Entoni, ja! Ovo! Ovo je stvarno!
Ne razumeš.
Dobro. Dušo, pokazaću ti da...
Dobro. Poslastičar. - Ne!
Poslastičar!
Ne izgovaraj njegovo ime.
Ostani onde. - Brajana...
Nemoj me pratiti.
Neka ta pizda samo proba da dođe ovamo. Jebeni umetnički div!
Grejdi će ga zgaziti!
Nije li tako, Grejdi? - Ako trebam, zgaziću.
Doslovno je rekao: "Dozvao sam Poslastičara!"
A ja ću... - Poslastičar nije stvaran, crnjo!
Rekao sam ti da ne hodaš sa tom kicoškom baskijatskom niškoristi!
Troj, u redu je.
Nema tog kurca zbog kojeg bih se bavio demonima.
U redu je, Troj! Prestani! - Šta je? To je istina!
Da Grejdi počne ovde razbijati ogledala...
Ogledala.
Ima pravo.
Dobro, ti...
Pobrini se za Lusi.
A ti uzmi tajmaut.
Prestanite.
Čuo sam se sa mamom.
Želi da zatvori skladište pa se napokon, moramo pozabaviti tatinim radovima.
Mislio sam, možda bismo mogli prodati, ili...
Ako ti želiš zadržati nešto... - Ne. Ne želim to u mojoj kući. Hvala.
Onda ćemo prodati ili postaviti izložbu. Mogla bi...
Neću postaviti izložbu onog što ga je ubilo, Troj.
Ne možeš sve skrivati i nadati se da će nestati.
Troj... - Ne moraš biti pored svakog umetnika
koji doživi psihotični napad.
Oprosti.
Bri...
Drago mi je da si ovde.
I možeš ostati koliko želiš, pod uslovom da ne prizivaš Poslastičara.
Ko bi to uradio?
Trina se uništila za vikend! - Šta da radim sa šiškama?
Nikog nije briga za tvoje šiške. - Anika, vidi ovo.
Trina je razvaljena. Gledajte. - Gde je to?
Kod Samante. - O, Bože!
Jebote! - Gledajte bljuvotinu!
Bože! I to pred svima!
Jeste li čule za Poslastičara?
Zajebi to, neću to učiniti. - Ne budi pičkica, Buf!
Zašto ne? To je topla i predivna stvar! - Već smo u formaciji.
Dobro. - Spremne? Poslastičar!
Sve zajedno, kozo.
Poslastičar.
Ne danas!
Još 2 puta.
Poslastičar.
Još jednom.
Poslastičar.
Pa, još smo žive.
Hej, Trina!
Idemo.
Hej, Trini, kako mamurluk? - Bila si u komi.
A to ne završava.
Trina je bila razvaljena. - Ne sme toliko da pije.
To je između nje i njena boga.
Trina, potrgala si jebena vrata.
Hejli, premlada sam da umrem. Otvori. - Radim na tome.
Cure... - Koji kurac?
Čekajte, zaboravila sam e-cigaretu. - Buf!
Mislim da ne bi smela...
Buf?
Šta radiš?
Ne, ne, ne... - O, Bože! Cure!
Ne budite blesave! - Ne idi tamo! Hejli!
Cure, koji vam je? Nije smešno!
Poslednjih godina želimo da idemo u novom smeru.
Poslednji kustos bio je izvrstan, ali imao je problema sa time.
Pa, primetila sam promenu u programu otkad ste vi ovde.
Nadam se nabolje.
Sretna sam što sam vas napokon upoznala. - Da.
Mislim da nas je Džek već hteo spojiti. - Bolesno je to sa Klajvom.
Čula sam da ste vi našli tela. - Da...
VI STE OČITO NA POGREŠNOM MESTU
Vi ste isplivali kao zanimljiva osoba usred svega ovoga.
Vaša je izložba zvučala jako dobro! Hrabro ste prigrlili bestelesnost.
Zapravo, bilo je mnogo tela... Figura na izložbi...
Poput Arnoldovih dela.
Apstrakcija je dugo bila vezana uz čišćenje emocionalnog stanja.
Ja sam se htela fokusirati na telo. - Jasno.
Uz nedavne tragedije i ostavštinu vašeg oca, imate fascinantnu priču.
Da.
I imate oko za nove umetnike.
Koliko već radite sa Entonijem MeKkojem?
Samo 2 godine.
Članovi mog odbora bruje zbog MeKkojevih radova.
Čini se da je izložba u Projekt rumu nešto o čemu možemo razgovarati.
I, naravno, o drugim umetnicima koje ste primetili.
Zajednica Nir Nord Sajd, nekad poznata kao Kabrini-Grin,
preneražena je opakim masovnim ubistvom u srednjoj školi Golin.
Policija ih je povezala sa ubistvima u umetničkom svetu,
posebno sa delom Reci moje ime, što je bilo napisano u WC-u krvlju žrtava.
Dobro došli natrag, gdine MeKkoj.
Šta? - Videla sam da ste rođeni ovde.
Rođen sam u Sout Sajdu.
Ne, piše da ste rođeni ovde.
Bez obzira na to, dobro da ste brzo došli.
Moramo vas odmah primiti zbog nadzora i dodatnih testiranja...
Entoni...
Entoni, gde si bio?
Šta ti se dogodilo sa rukom? Izgleda loše.
Bio sam u bolnici River Nort, blizu Kabrinija.
Sredili su me.
Jesi li slikao?
Da, jako sam nadahnut.
Kabrinijem.
Želiš li čaj? - Čuo sam priču o lomači.
Koja je ubila ženu po imenu Helen Lajl.
I bebi koja je bila oteta.
O nečemu što su nazivali Poslastičarom.
Nemoj.
Ne izgovaraj to.
Rekla si da sam rođen u Sout Sajdu.
Odrastao si onde kod kuće, sećaš se?
Ali rođen si u bolnici River Nort.
I prve si 2 godine proveo u Kabriniju.
Zašto si lagala?
Da bih te zaštitila.
Od čega?
Samo sam htela da odrasteš srećan i normalan.
Izgledam li normalno, mama?
Moram da znam.
Sada.
Kad si otet, mislila sam da je to ona učinila.
Helen.
Kakvu sam je našla u našem stanu, prekrivenu krvlju...
Svi smo mislili da je luda.
Ali nije to učinila ona.
Nego on.
Imao je svrhu za tebe.
Odabrao te da budeš
jedna od njegovih žrtava.
Hteo je da izgoriš u toj vatri.
Ali ona te izvukla
i vratila te meni.
Mislila sam da se te večeri sve završilo.
Mislila sam da je ona okončala to u vatri.
Zavetovali smo se da nikad nećemo izgovoriti njegovo ime.
Ali...
Neko je prekršio pakt i...
On me našao.
Žao mi je.
Entoni, dušo, čekaj.
Entoni, gde ideš?
Entoni, čekaj!
Entoni? Ovde Troj.
Smesta izađi da te mogu videti.
Smesta! - Troj, prestani, molim te! Oh, moj Bože!
Došli smo po njene stvari
i otići ćemo sa njima.
Shvatam. Da, hvala.
Nije ni kod Noe.
Koji se đavo događa? - Možda ga je Poslastičar sredio.
Nije smešno, Troj.
Burkova perionica
BURKOVA PERIONICA
Ima li koga?
Entoni?
Ne.
Jebem ti!
Halo? Oprostite!
Molim vas!
Odlazi! - Želim da se igram!
Ne! - Molim te! Ne bojim se više.
Igraj se sa svojim lutkama! - Onda ću ti se popišati na krevet.
Jako si naporan! - Šta to radiš?
Gledaj svoja posla! - Hajde, daj da se igram i ja!
Ova igra je za odrasle, a ti si veliko dete!
Nisam dete! - Odlazi!
Dobro, jesi li spremna? - Ne, jer neće upaliti.
Poslastičar.
Rekao sam...
Sabrina?
Šermene.
Sada...
Imamo svedoka.
Halo? Mislim da sam video tipa kojeg tražite!
Ubica Reci Moje Ime.
Vrzma se oko starih kuća u Kabriniju. Crnac, oko 30 godina.
Mahao je kukom i govorio ludosti. Mislim da ubija ljude onde!
Koji kurac?
Ja sam kršten ovde.
Nije li predivno?
Entoni?
Da, očito se sada bavim drugim stvarima.
Kad nešto ostavi mrlju...
Čak i ako je opereš,
ona ostaje.
Možeš je osetiti.
Trošenje, duboko u tkanini.
Ovaj je kvart uhvaćen u petlju!
To sranje ostavlja mrlju na tačno istom mestu uvek iznova!
Dok napokon nije istrunula iznutra prema napolje.
Srušili su nam domove da bi se mogli natrag naseliti.
Nama je potreban Poslastičar.
Jer ovaj će put ubijati njihove očeve,
njihovu decu, njihove sestre.
Znao sam da je pitanje vremena kad će se dete vratiti ovamo.
U savršenoj simetriji.
Prilika da Poslastičar uzme što mu po pravdi pripada.
Njegovu legendu.
Ruku.
Ne... Ne, ne!
Entoni!
Sad priča stvarno može postati tvoja.
Ali pojedinosti...
Trebale bi biti dosledne.
Ovde imamo priču o Entoniju MeKkoju...
Umetniku koji je skrenuo s uma,
a policija je došla i hladnokrvno ga ubila, a da nije rekao ni reč.
Pa, recite njegovo ime, ako se usuđujete!
Recite ga 5 puta, i videćemo šta će se dogoditi!
Kad se sve završi, pričaće njegovu priču.
A Poslastičar će živeti...
Zauvek.
Dolazi roj.
Jesi li spreman za sakrament?
Hej!
Gde ideš?
Zar ne želiš slatkiš?
Jebem ti!
Gde ideš?
# Ko može uzeti zoru
# Poškropiti je rosom
Može biti i na ovom mestu.
Mislim da je mrtav.
Brajana...
Ne, ne!
Ustani, Entoni! Ustani!
Dušo? Ustani!
Molim te! Ne!
Entoni, dragi! - U redu je.
Ustani, molim te.
Molim te, ostani sa mnom. Molim te.
Molim te, ustani! Ustani, Entoni!
Ne idi! Pozvaćemo ti pomoć i odvesti te u bolnicu, dobro?
Odvešćemo te u bolnicu. Ovde!
Ovde! - Ruke uvis!
On samo treba...
Ostani na nogama! Hodaj! - Šta se događa?
Imamo dvoje osumnjičenih, jedan je mrtav. - U auto sa njom.
Nismo znali šta da uradimo.
Baš šteta za ono što se dogodilo tvom momku.
Tražili smo ga.
Dobili smo dojavu da će biti ovde.
Znaš li išta o tome?
Šta god da nam kažeš, može pomoći.
Zapamtićemo svaku saradnju.
Ispričaj što si videla.
Kako je napao Džonsa...
A Džons, znajući šta je pre činio i videvši kuku,
znajući da si ti u opasnosti,
nije imao druge, nego da puca.
To ti ne zvuči ispravno?
Ili je ona saučesnica?
Ona je držala žrtve, a on ih je rezao.
On je umro napavši policajca.
Ona ide u zatvor do kraja života.
Koja će priča biti?
Smem li se pogledati? - Šta?
U ogledalu.
Reći ću vam sve ako mi dopustite da se pogledam.
Ne.
Reći ću šta god želite.
Poslastičar.
Šta?
Poslastičar.
Koji ti to kurac znači?
Poslastičar.
Poslastičar?
Koji kurac?
Jebote!
Runi? Isuse!
Trebamo hitnu, policajac je ranjen!
Koji kurac? - Na tlo, odmah!
Isuse!
Koji...
Koji kurac?
Pusti me unutra! - Ne mogu te pustiti!
Ne otvara se! - Upomoć!
Ne, ne! Ne! Ne!
Jebem ti sve!
Koji kurac?
Ko si ti?
Ja sam natpisi na zidovima.
Ja sam slatki miris krvi na ulici.
Zujanje koje odekuje ulicama.
Oni će reći da sam prolio nevinu krv.
Vi niste ni trunčicu nevini. Ali reći će da ste bili.
To je jedino važno.
Ispričaj...
Svima.
POSLASTIČAR
Adaptirao na srpski: suadnovic