PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Bez komentáře.
Doktore Fallone... Dělám to nerad.
Tenhle náš malý tanec. Opravdu.
Snažíme se vás přimět, abyste se přiznal.
Ne proto, že víme, že se vám uleví,
protože to ze sebe konečně dostanete,
ačkoliv to tak bude,
ale protože je to tak předvídatelné.
My víme, co děláme. Ona ví, co dělá.
A vy děláte, co vám řekne.
Ale když se v lese najde mrtvá 14letá dívka bez kalhotek
s rozbitou lebkou, kterou drží jen taška ze supermarketu,
pak jistě chápete, proč musíme být tak důslední.
A proto tu sedíte už...
téměř 23 hodin.
Nejen vaše budoucnost závisí na výsledku naší konverzace.
To jistě chápete, že doktore?
Bez komentáře.
Proč jste jí svlékl kalhotky?
- Byla to vaše dcera. - Nevlastní.
Nevlastní dcera, pardon.
Nebyli pokrevní příbuzní.
I tak se můžeš zeptat.
Ne, ne. Beru to zpátky.
Myslíte, že Nicky měla pocit, že upřednostňujete vaše děti před ní?
Bez komentáře.
Je to přirozené, že? Milovat svoje děti víc.
Bez komentáře.
Svoje vlastní děti.
Bez komentáře.
Čaj?
Když jste vozil Nicky na akce po celé zemi,
na ty turnaje v netballu,
hádali jste se?
Měli jste neshody?
Bez komentáře.
Protože to vaše žena tvrdí, nebo aspoň naznačuje.
- Neřekla ti, že přijedu, co? - „Nesnášel to.“
To je z její výpovědi.
„Po náročném týdnu v práci
ztrácel na těch dlouhých cestách na turnaje trpělivost,
které už tak moc neměl.“
Dále: „Nicky se vždy dlouho vypravovala.
Byl unavený, štvalo ho to... Vím, že to tak bylo...“
Ztrácíte nervy, když jste unavený?
Bez komentáře.
- Ale ztrácíte nervy, ne? - Bez komentáře.
Pořád to samé?
Co myslíš?
Udělal to?
Tony zkouší trik s perem.
Nevinní sebou škubou, křičí, protestují...
- Ne vždy, ale pokračuj. - Jsou aktivnější.
Něco drží, ukazují, hrají si.
Ta propiska na stole.
Leží tam dvě hodiny a Fallon se jí nedotkl ani jednou.
Policie ve West Midlands nezkouší takové metody?
Jsou staromódní.
Chtějí důkazy.
V sedmi z osmi hotelů, ve kterých jste spali,
jednolůžka stojí jako dvoulůžko,
ale ve všech jste zvolil dvoulůžko.
Proč?
Bez komentáře.
Jen v říjnu jste byli pryč 11 nocí.
V podstatě jste spolu žili.
Jednou to ale muselo skončit, že? Turnajů v netballu není nekonečně.
Dohnala vás realita.
- Proto jste ji zabil? - Bez komentáře.
Protože v reálném světě jste s ní nemohl žít?
- Bez komentáře. - A nemohl jste žít sám se sebou.
Bez komentáře.
- Kolik zbývá? - Připomínám, že tato odpověď...
- Necelé dvě hodiny. -...není z právního hlediska neutrální.
Bude to těsné.
- Rozumíte tomu? - Bez komentáře.
NADÁVKY
Bude to kurva těsný.
A přinesl dary.
Ale pro tebe není novinka, že je zpátky, co?
Musela jsi to schválit.
Ptal se, jestli jsi pod tlakem.
A já se ho zeptala, jestli tenhle týden viděl noviny.
Jako by to někomu mohlo ujít. Když řekl, že ne, řekla jsem:
„Povím ti to tak... Přestala přestávat kouřit,
jestli ti to pomůže.“
Ale musím říct, že bych po roce v Birminghamu
čekala, že přijde oblečený jako z roku 1993,
ale nevypadá zle. To se mu musí nechat.
A mně to říkáš, protože...
Neboj, všichni víme, že jste oficiálně nebyli pár.
Ale zároveň všichni víme, že než je pár oficiální,
má ten nejlepší sex.
Chceš říct: „Než je pár oficiální, má ten nejlepší sex, paní.“
Ano, paní.
Je tu kvůli svému přínosu.
Ano, paní.
No, to je těžká otázka, rozumím,
tak se posuneme dál, dobře?
Dobře.
Pitva provedená naším patologem,
vysoce uznávaným členem lékařské obce,
stejně jako vy, říká...
a přísahám, doktore, že to neříkám rád...
jednoznačně říká, že vaše dcera nebyla panna
v okamžiku smrti.
Měla Nicky přítele, doktore?
Bez komentáře.
Těžko říct, co v tom věku slovo „přítel“ znamená, že?
Ve 14 letech.
Možná takové věci neprobírala s vámi,
ale spíše se svojí matkou.
Proto je tohle zajímavé čtení.
A není to poprvé.
„Měla Nicky někdy v životě přítele, v jakémkoliv významu toho slova?“
To byla moje otázka den po tom, co jsme obdrželi výsledky pitvy.
Odpověď vaší ženy
v nezkrácené verzi.
„Ne.“
Jsem z toho všeho zmatený.
Ve všech hotelech jste vybral dvoulůžko místo dvou jednolůžek.
Pokaždé.
Doktore, byl jste v době její vraždy
v sexuálním vztahu s vaší čtrnáctiletou nevlastní dcerou?
Bez komentáře.
Hlasitěji do záznamu.
Můj klient je rozrušený, detektive.
Navrhuji udělat přestávku alespoň na pár minut.
Výslech přerušen v 17:47.
Až budeš připravený, Tony.
Ano, díky Hugo. Můžeme pokračovat.
PRO NATALIE VŠECHNO NEJLEPŠÍ OD TONYHO
Dobrá...
Všiml jsem si, že jste si vzal naše pero. Vraťte ho, než půjdete.
Dobře.
Výslech pokračuje v 17:53. V místnosti jsou přítomny stejné osoby.
Doktore, kdo tedy spal s vaší dcerou, když ne vy?
- Bez komentáře. - Kdo mohl?
Bez komentáře.
Patolog pochybuje, že to byl chlapec jejího věku.
Pravděpodobněji to byl dospělý muž.
Nebo muži.
Zpráva říká, že Nicky zemřela 28. října, v neděli,
ve stejný den, kdy jste se vrátil vaším drahým vozem zpět z...
- Nottinghamu. - Ano.
Tady opouštíte parkoviště v Long Eatonu ve dvě odpoledne.
To je kolik? Tříhodinová cesta zpět po M1?
- Jo. - Krátká zastávka na čerpací stanici.
Malá přestávka.
Na nejbližší stanici od místa, kde se našlo tělo Nicky.
Bez komentáře.
Nemusíte říkat „bez komentáře“. Nepoložil jsem vám otázku.
- Bez komentáře. - Ne.
Jen konstatuji fakta.
Centrum Londýna, asi po čtyřech hodinách, a kde jste vy?
Objezd v Hammersmithu?
To je popravdě kousek odsud.
Ale ne. Po vás ani stopa.
Teprve po šesti a půl hodinách po vašem odjezdu z hotelu
se konečně vracíte.
Zde se staženou střechou.
Vypadáte švihácky, mohu-li to tak říct.
Nešlo si nevšimnout,
že Nicky neseděla v autě s vámi.
Na žádném snímku z Londýna.
Proč vám cesta zpět trvala tak dlouho?
Nedostanou ho. Nepovede se to.
- A ona to ví taky. - Jo.
Šest a půl hodiny je dlouhá doba.
- Paule? - Jak už jsem říkal...
- Místo koho? - Huga.
Hugo na tom dělal týdny.
Odvolání by ho zničilo.
Kdyby měl v té svojí složce něco použitelného,
zmínil by to před pár hodinami.
A ta fotka?
Na fotce je podezřelý bez oběti.
Je přinejlepším irelevantní.
Přinejhorším... je to alibi.
Jo. Neznáš ten případ.
Teď už se může Fallon nachytat jen sám.
A to by musel začít mluvit.
Nepromluvil kolik? Dvacet dva nebo 23 hodin?
- To není Hugova vina. - Není?
Co jiného myslíte, že tu dělá?
Výslech povede Tony.
Neví, že jste tady, takže ať se stane cokoliv, povede to Tony.
Je to jeho výslech, dobře?
...v hotelovém pokoji, pokud to tak bylo.
Jak Nicky přišla ke zraněnému zápěstí?
- Bez komentáře. - Poraněnému zápěstí.
- Jak se to stalo? - Bez komentáře.
Nemohla tak hrát netball, že?
Bez komentáře.
Přesto o tom trenér nic nevěděl.
„Zdravá jako řípa, druhá nejlepší střelkyně, zapálená.“
Její jméno bylo večer na soupisce, ale v den zápasu
žádná Nicky, žádný doktor Fallon.
Podle jeho slov jste byli
„způsobní lidé“.
„Nepovažoval jsem je za lidi, kteří s člověkem vyběhnou.
Popravdě mě to vytočilo.
Zvlášť když ta žena v hotelu...“
Mluví o paní Stewartové, majitelce.
„...když nám ta žena řekla, že rozbili stolek v pokoji,
odjeli bez zaplacení
a já jí dlužím 60 liber.“
Nicky si poranila zápěstí o ten stolek, že ano?
Doktore Fallone?
Bez komentáře.
Pro záznam, konstábl Hugo Duffy opustil místnost
a vstoupil detektiv konstábl Paul Ottager.
Inspektor.
Promiňte. Vstoupil detektiv inspektor Paul Ottager.
Ve skutečnosti,
pokud si pamatuji správně, detektiv Ottager má také dceru.
Myslím, že v podobném věku.
Dvanáct? Třináct?
O rok nebo dva mladší než je Nicky. Tedy byla.
Co to má být?
Chci, aby to bylo zaznamenáno.
Pro záznam, detektiv inspektor Ottager se dívá přes stůl na podezřelého.
Podle vysoce uznávaného patologa
by roztříštění lebky na 17 kusů tímto způsobem vyžadovalo sílu
okolo 90 kilo na centimetr čtvereční.
- Zjednodušte to. - Nemohla být vyvinuta pouhou rukou,
ale například, nevím, zadní stranou rýče.
- Nepomůže to, detektive. - Prosím?
Vaše pokusy udělat dojem.
Koho se mám snažit ohromit?
Vaše diváky.
Jen říkám, že si nepomůžete.
Královská prokuratura to nesnáší.
- Čekáte, že bude doktor Fallon obžalován? - Ne.
Proč tedy zmiňujete Královskou prokuraturu?
Obecná profesní rada.
Pro mě? Děkuji pěkně.
Ale držme se případu.
K vaší otázce, žádala jste lepší popis
síly nutné k roztříštění lebky.
Jen se snažím najít vhodné připodobnění,
aby váš klient znal intenzitu té síly.
Zkuste to znovu.
- Paní Bainesová. - Jinak.
Je to zlomek síly, kterou byste pocítil,
kdybyste si pronajal pokoj s mojí dcerou.
Můžeš ho obvinit, jen abys věděl. Vedle se shodli.
Myslí, že máš dobrou šanci.
Dost důkazů.
Zvlášť když ti přihrává do karet zájem médií.
Porotci...
čtou noviny.
Neměli by. Neschvalujeme to.
Ale dělají to.
Blafují.
Neblafujeme.
Říkají, že neblafují, ale je to jen součást blafu.
Kdybychom chtěli blafovat, Edgare, udělali bychom to už dávno.
- Doktore. - Ve zkratce...
Buď přestanete poslouchat tady váš právní dozor
a řeknete, jak jste to neudělal, nebo...
budete mlčet a dostanete doživotí.
„Doživotí“ znamená 14 let mimochodem.
Dnes už to není celý život.
Pokud ovšem nejste Nicky.
Ona žila svých 14 let.
Kdyby někdo zabil mou dceru...
Nebyl bych klidný.
Rozumíte?
A to mi přijde divné.
Porota,
rodiče porotců,
až uvidí tuto nahrávku...
Tam nahoře je hlavní kamera.
Moje dcera by to nazvala...
„selfie“ úhlem.
Ale tahle...
To je ta, co vás dostane.
To je muž, kterého uvidí.
Udělá to.
Neudělá.
Udělá.
Kolik zbývá?
Čtyřicet pět minut.
Nemusíte nic říkat.
Ať to lidé ví.
Že jste nevinný?
Tak mluvte.
Řekněte, co se stalo.
Pro objasnění, cesty s Nicky na zápasy nezpůsobily problémy v mém manželství.
Vůbec ne.
Byl to způsob úniku před existujícími problémy.
Moje manželství se rozpadlo
a začali jsme se, poměrně přirozeně, jeden druhému vyhýbat.
Byl jsem dlouho v práci a...
trávil jsem večery staráním se o zahradu.
Netballové turnaje byly jen další výmluva
ospravedlňující naši potřebu trávit víkend odděleně...
Naprosto mi to vyhovovalo.
A povím vám něco o mé ženě. Ty pokoje zamlouvala ona, ne já.
Pokaždé.
Dobře?
Na turnaji byli další tři rodiče, pouze matky,
dvě z nich mi nadbíhaly...
Jedna vážně.
U první jsem to přešel, u té druhé...
jsem to chvíli zvažoval a pak odmítl.
Ostatní dívky s sebou neměly rodiče,
protože byly z internátní školy a byly zvyklé být pryč.
Jediný další muž na turnaji byl Andrews, trenér...
Muž, který zabil Nicky.
Jsem si tím jistý.
Už prostě nemůžu...
Nemůžu tu sedět a mlčet, když je ze všech vašich dotazů
a toho, co říkáte, naprosto jasné,
že by tu místo mě měl sedět on.
Je to neskutečné.
Den, kterého se jako otec děsíte nejvíc,
je den, kdy zjistíte, že někdo měl sex
s vaší holčičkou.
Dobře, takže...
věřte, že když ten den přijde příliš brzy, o několik let...
řeknu vám, že je to neskutečná noční můra.
Kdybych někoho zabil...
A když jsme se vrátili ze snídaně v sobotu ráno,
Nicky mi řekla, že se s ním stýká.
- S Andrewsem? - S Andrewsem, ano.
Chodí za ním, stýká se s ním...
Ani ne v jeho posteli prokrista.
V jeho hnusném zatuchlém kombi.
V tom pokoji jsem ji jen vší silou strčil.
Hádali jsme se. Nadával jsem.
Praštil jsem ji.
Nikdy jsem ji nebil. Nejsem tak vychovaný.
Holky se nemlátí. Stará škola.
Ale udělal jsem to.
Strčil jsem ji přes celý pokoj a ona dala zápěstí
za sebe a spadla
skrz skleněný konferenční stolek.
Takže váš kolega měl pravdu. Tak si poranila zápěstí.
Mohl jsem za to já. Jsem vznětlivý.
V tom jste také měli pravdu. Někdy mě popadne vztek.
Stává se to.
Ano.
Mám Nicky rád
a viděl jsem, že potřebuje ošetřit zápěstí,
a i když umím být vznětlivý mizera, pomyslel jsem si:
„Alespoň s tím ti můžu pomoct. Ošetřím ti to.“
Měl jsem s sebou svou lékařskou brašnu pro případ zranění při zápase.
A...
kdyby se někdo sháněl po doktorovi nebo tak.
Sice jsem věděl,
že vypukne peklo, až přijedu domů...
Ale v jednu chvíli...
v koupelně,
když jsem jí dělal dlahu a ona mě sledovala...
kdy se vše zdálo být normální.
Byl klid.
Myslel jsem, že se usmíříme.
Ale potom...
jakmile jsem ji ošetřil, odešla z pokoje.
Ihned. Utekla za ním.
Řekla, že řekne svým kamarádkám, že se milujou...
Ona a Andrews.
Taková hrůza.
Řekla, že jakmile bude dost stará, tak...
to oba vykřičí do světa.
To měla od něho, víte?
Zřejmě spolu chtěli utéct.
To se říkávalo.
Promiňte. Mluvím jako stařec.
To říkávala ona.
A potom?
Potom jsem udělal něco, co si budu vyčítat do konce života.
Jel jsem domů bez ní.
Vinen.
Nevinen.
Takže jste se prali. Ona utekla z pokoje.
Za Andrewsem.
- Kde byl on? - Ve svém pokoji.
Určitě šla tam?
Šel jsem za ní.
- Myslel jsem, že jste odjel. - Obojí.
Opakovaně jsem klepal na jeho dveře, ale on neotevřel.
Já bych je vykopl.
Tak to jste hlupák.
Pro Nicky bylo už tak těžké
skamarádit se s těmi dívkami z internátu.
Nepotřebovala, aby táta ztropil scénu.
Volal jsem přes dveře, že se stala nehoda.
Že si Nicky poranila ruku a potřebuje odpočívat
a že ruku musí nechat zmodrat a nechat tělo dělat svou práci.
A potom Nicky otevřela,
jen trochu a...
řekla mi, ať jim dám pokoj.
Neublížil jsem jí už snad dost?
To bylo poslední, co mi kdy řekla.
Hloupé.
V tu chvíli mi došlo, tam před jeho dveřmi,
že si ji vybral do týmu kvůli tomu, co se mezi nimi odehrávalo,
ne kvůli jejímu sportovnímu nadání.
Nikdy nebyla moc zdatná.
Její výběr mě příjemně překvapil.
- Ale byla druhá nejlepší střelkyně. - Taky jsem si to myslel.
V tom netballovém týmu smí střílet jen dvě hráčky.
Když Andrews zjistil,
že plánuje říct lidem o jejich vztahu,
věděl, co by to znamenalo pro jeho osobní i profesní život...
Zastavil by ji.
- Zastavil? - To si myslím.
- Zabil? - To si myslím.
Ve svém pokoji?
To vám nepovím.
Měla na té ruce modřiny?
Ano.
Tady je vaše odpověď, detektive.
Patolog potvrdí, že mrtvým se netvoří.
To mě vylučuje.
Jak jste na to přišel?
Na snídani byla v pořádku. Myslím, že ostatní to potvrdí.
Nepohodli jsme se až po návratu na pokoj. Odjel jsem o hodinu později.
Myslím, že to potvrdí i vaše fotografie.
Nemohla umřít v tu hodinu
mezi snídaní a mým odjezdem z hotelu.
Nestihla by se udělat modřina.
Dává to smysl?
Mělo mě to napadnout dřív.
Ušetřilo by vám to čas...
a mně hodně bolesti.
Sakra.
Teď když jsme ho rozmluvili, nezavře zobák.
To nepomáhá. Promiň.
Musím mluvit s Tonym.
Budu radši, když ho necháš pracovat.
- Budou to jen dvě minuty. - Už tak máme jen 15.
Proč jste nám to neřekl dřív?
- Došlo mi to až teď. - To všechno.
Mluvíte o promrhaném čase a o bolesti.
To jste si mohl ušetřit, kdybyste nám to řekl hned.
Jak jste řekl, tohle všechno...
Vy děláte svou práci, má právnička tu svou,
já se řídím jejími radami, tohle celé tady...
Takhle tyhle konverzace fungují.
Říká, že ví, jací jste.
Ano? A jací jsme?
Že byste se snažili můj příběh překroutit.
- „Příběh“? - Vidíte?
Vyšetřující detektivové navštívili váš dům
v den smrti vaší nevlastní dcery
a vaše žena nám dala...
tuto fotografii pro média.
A já se na ni podíval a pomyslel si...
„Kdo by vzal život takové mladé dívce?“
A pak jsem si pomyslel: „Chtěl bych zjistit kdo.“
Původně jsem u tohoto výslechu neměl být.
Nabídl jsem se.
Chtěl jsem nějak přispět.
Alespoň trochu.
Omluvte mě.
Dal jsem dovnitř poznámky. Vím, že nemáte čas.
Dobře.
Víš, jaká je.
Není to nic proti tobě.
- Jen chtěla udělat změnu. - Jo.
Dobře?
No tak, Tony. Kam tím míříš?
Nech to.
Po cestě jste byl načerpat palivo.
Sedmdesát pět liber?
To je hodně za palivo.
Dnes už ne. Ne za plnou nádrž.
Do Audi S3?
Nemůže to být víc než 60, ne? I kdybyste byl na suchu.
Ale vy jste podle účtenky utratil 75,
protože jste si nechal vůz umýt.
Nechal jste ho vyčistit.
- Nevzpomínám si. - Říkám vám to. Neptám se.
Dovolte mi osvěžit vám paměť.
Právě jste zjistil, že vaše 14letá dcera
udržuje sexuální vztah s mužem vašeho věku,
a vy jste si řekl:
„Vím, co udělám. Nechám je spolu v hotelu
a nechám si naleštit auto, ať na to nemyslím.“
Vyčistili i kufr?
Myslím v autě. Lehká otázka.
Vyčistili zavazadlový prostor?
- To oni dělají, ne? - Tam, kam jezdím, ano.
Není nic lepšího než nechat si umýt gumovou vanu v kufru,
abyste zapomněl na to... zneužívání.
Znamenalo by to vyndat z kufru vaše tašky.
- Nevím, zda jsem měl tašku. - Jistěže měl. Zapomínáte.
Kdyby někdo sháněl doktora, jak jste říkal.
Řekl jste, že jste měl brašnu. Celkem pyšně.
Nevadí. Všichni jsme unavení. Byl to dlouhý den.
Ale nebojte, brzy už bude konec.
Tři minuty, Tony.
Vidíte? Tři minuty a půjdeme domů.
Podívejte, víme, že jste měl brašnu, protože ji máme na forenzním.
Je kožená, drahá. Moc pěkná. Líbí se mi. Takovou bych chtěl.
Ale nejzajímavější na té brašně je to,
že ležela na zadním sedadle.
- Měla být v kufru. - Měla být, ale nebyla.
Proč?
Mám jim to říct já, nebo vy?
Protože...
protože v kufru byla Nicky.
Proto mělo auto zvednutou střechu.
Aby se tam vešla Nicky. Proto jste nechal vyčistit auto.
Opakuji, mrtvým se nedělají modřiny.
Ale ona nebyla mrtvá, že ne?
Takže se jí tvořily modřiny.
Bez komentáře.
Ubil jste svoji dceru téměř k smrti ve vašem pokoji,
když hrozila, že odhalí vaše sexuální útoky.
Vaše nejlepší šance vyváznout z toho byla
hodit to na jediného člověka,
který s ní teoreticky mohl spát.
Říkám „spát“...
Myslím znásilňovat. Rozumíte?
Bez komentáře.
- Ta dlaha byla alibi, že? - Bez komentáře.
Alibi, které jste si držel v záloze. Vysvětlovalo potyčku.
A navíc vysvětlovalo krev v pokoji,
rozbitý stolek, krev na vás a vašich šatech.
Odtáhl jste ji do auta, když sotva dýchala,
ale přeci jen dýchala, a dal jste ji do kufru.
A když jste jel na jih, tvořila se jí modřina a dlaha tuhla.
Sjel jste na exitu 15, dal jí tašku přes hlavu,
a dokonal dílo.
Prosím, zastavte mě, jestli se v něčem pletu.
Mimochodem, dal jste jí tašku přes hlavu,
abyste se nepotřísnil krví,
nebo abyste se dceři nemusel dívat do tváře,
když jste po ní dupal patou?
To je nechutný výmysl.
Je nechutný, souhlasím,
ale není to výmysl.
Nejzajímavější důkaz
vypíchl můj kolega, detektiv komisař Duffy.
Pamatujete si Duffyho? Toho s kávou?
Seděl tu několik hodin. Dal si s tím spoustu práce.
Teď se ptá...
A napsal to velkými písmeny, kdybych nemohl najít brýle.
„Proč má Nickyina dlaha po straně nenápadné šestiúhelníky?“
Tady jsou. Tři tady napravo.
Málo viditelné.
Je to lepší?
Kolik máme? 45 vteřin?
Napadá vás něco? Ne? Nebojte.
Duffy odvedl těžkou práci za nás. „Strana 32“. Velkými písmeny.
Tady. Šestiúhelníky.
Když si jich všimnete, nevidíte nic jiného.
Takže zatímco Nicky ležela v kufru vašeho auta,
živá a zubožená, s modrající rukou,
gumová vana zanechávala otisk v její stále tvrdnoucí dlaze.
A na tento papírek Duffy napsal:
„Vana unikátní pro Audi S3.“
To se mi líbí. Užitečné.
Je 18:30.
Edgare Fallone, budete obviněn ze znásilnění a vraždy Nicky Fallonové.
Budete odveden dolů, kde vám budou přečtena obě obvinění,
a potom vzat do vazby, nebo propuštěn na kauci.
Sázím na to první.
Detektive...
možná mi nepoděkujete, ale má štěstí.
- Kdo? - Vaše dcera.
Že má otce jako vy.
Já nemám dceru.
PRO NATALIE VŠECHNO NEJLEPŠÍ OD TONYHO
Prý jdeme do Růže a koruny.
- Paul Ottager platí první rundu. - Jo?
- Říká kdo? - Paul Ottager.
Mám narozeniny, takže...
Ne že by si někdo vzpomněl.
- Jen pojď. - Dobře.
Ale Duffy pije celý večer zadarmo.
Vedl si dobře.
- Vedl. Ano. Měla bys mu to říct. - Řeknu.
Přesto nebyla chyba poslat tam Paula.
- To neříkám. - Rozčeřil vody.
Vím. Byl jsem tam.
Dobře.
- Uvidíme se na místě? - Jo.
Fajn.
- Ahoj. - Zatím.
Jo?
- Sklenici. - Aha, jasně.
Tady máš.
Dneska platím hlavně já.
Mám jí to dát já?
Že je zpátky, neznamená, že se dají zase dohromady.
Nebo že máš menší šanci.
Pokud ji chceš.
Nevím, o čem to mluvíš.
Řekl jsi jí někdy, co cítíš?
Nemusíš odpovídat.
Já jen, že to musí být lepší než mlčet. Nemyslíš?
Ne?
Bez komentáře.
Uvidíme se tam.
Překlad titulků: Lucie Štěpánková