És clar que faré la classe.
Perquè em surt del tomàquet.
- No crec que tinguis públic. - Millor m'ho poses.
Son les classes que més s'agreixen, pocs alumnes i entregats.
On és la teva ètica, Maria?
Me la vaig menjar fa temps amb romesco.
I una copeta de vi.
Arriant.
No pretendràs que faci vaga de fam.
Ai, el teu amiguet,
el prototip de degà.
- Tinc tots els requisits. - Ho sé, però no ets l'única.
- Però van dir que arribaria ahir. - Ja ho sé.
- És d'estudiants, no d'administració. - Sí, però afecta.
Perdona pel to. És que necessito treballar.
- Què t'ha dit? - No veus la meva felicitat?
- T'han denegat? - No, encara no m'ho han resolt.
No t'engrandeixis. Jo vaig prendre la decisió de renunciar,
i ara estic seca, sense diners. Entens?
Què has d'entendre si és com de pel·lícula.
Prou! Estic fart de que em retreguis la meva pasta.
Per què no te'n vas a cagar?
Si vols donar consells gratis, els hi dones a la teva classe.
Deixa'm, idiota.
Bon dia, joves esquirols.
Bon dia.
Com vostès saben,
el gran debat al carrer no son les taxes universitàries,
sinó qui guanyarà la Pilota d'Or.
La manifestació d'avui,
bé,
diguem que suposo que serà un cert alleujament.
No està malament.
Els hi permet a alguns cridar.
És com masturbar-se.
Ai!
Aquests riures nerviosos que provoquen els tabús.
Passi, estem amb un temàs .
Algú d'aquí
ha complert les fantasies sexuals?
Vinga, va,
trenqueu el gel, ni que sigui dient "patata".
Qui no es passa el dia fantasiant amb allò prohibit? La palla…
Diu alguna cosa de nosaltres que preferim ignorar o callar.
Per què ens costa assumir en públic el que ens posa en privat?
El món gira al voltant dels tabús opressors:
el sexe i la mort.
El sexe provoca riures, la mort ens acollona.
Bé, depèn de la cultura, no?
Cert.
Autors com Foucoult recorden que els tabús
va lligat al codi moral.
Si no en parlem obertament,
és perquè hi ha alguna cosa prohibida o vergonyosa que s'ha de callar.
El tabú sobre la mort és tan gran,
que va lligat a una idea del fracàs.
Viure és tenir èxit.
I el tabú del sexe segueix existint
perquè seguim vivint el sexe amb culpa.
Ja ha començat la guerra?
Del Rai m'ho imaginava, però de tu?
Deus tenir un motiu important per portar el megàfon i venir.
De debò? Vostè porta el megàfon?
Soc humà i per això soc contradictori.
Quina cara! M'encanta.
I vostè? Per què es manifesta?
Tinc un peu a l'avió de tornada i no a primera.
Rai, saps per què no estic asseguda?
Estic cansada.
Al meu país, si estem cansats, sortim al carrer.
Gol d'Argentina.
Està molt bo, s'ha de dir.
- L'insultes, però li menjaries. - Mira, Ángel.
Que… n'ets…
al paranimf.
Truca a un inspector, Hamlet, El temps i els Conways.
- Hola! - Hola.
Què tal?
- Com estàs? - Bueno .
- I tu? - Jo bé.
- Et trobava a faltar. - Trobaves a faltar les meves canes ?
- Com vas? Parles amb els teus pares? - Sí, ens enviem whats cada setmana.
Amb la nonna em costa més la distància, per això no li truco.
Crec que ho entén, per això em perdona.
La nonna, què velleta i maca, però allà segueix, aguanta.
El Marcos em va dir que està molt dèbil, però aguanta.
És forta com tu.
Jo estic farta de ser forta.
Sembla que no ens apropem a la raó per la qual vas trucar.
Deixa anar el titular.
Que…
Vull tornar.
Me'n vaig a casa.
- Ara. - Cony, bé!
Pol, a sopar!
Els quatre.
Avui he vist a la veïna del balcó,
la de les plantes.
- Quina, la de la bata vermella? - Aquella.
a un contenidor.
És un lloguer de renda antiga.
Els amos no la poden fer fora.
Escolta.
Joder, macho .
No sé de què t'estranyes,
si els rics poden arribar a ser fills…
Anava a dir fills de puta.
Perdona noi, però el Pol
va dir que eres de família bé.
Escolta, una cosa,
és cert que a la gent amb diners us diuen "bon dia"
amb un suc de taronja acabat d'esprémer?
- És una mica antic, papa. - És una antiguitat meravellosa.
- No? - No.
Però, què merdes faig jo a Barcelona?
Em sento sola, Jorge.
A més faran dos anys.
Com no m'he de recordar?
Vas arribar al Nadal amb dues costelles trencades?
No se li perdona a ningú.
Em van fotre a pals al meu país.
Sí, petita, et vas atrevir a protestar contra el poder,
els hi van abaixar les pensions als vells,
i vas sortir allà, amb els teus 20 anyets.
Vaig sortir al carrer amb una casserola.
Pobreta.
Te'n rius de mi?
No ric, però sembla que no coneixes la història de l'Argentina.
Passem per dictadures, guerres, corralitos .
Jo me'n vaig escapar d'un fa 18 anys.
No desitges tornar?
Estimada, els desitjos tenen data de caducitat.
Em sento malament.
Que hi faig aquí si la meva gent està lluitant amb el que passa?
Et diré el perquè.
L'àvia et va donar un consell,
La teva àvia et va dir: "Marxa i no miris enrere".
Pensa-ho bé. Tens l'oportunitat d'una vida millor i l'estàs aprofitant.
Agafa les copes.
He deixat el bar.
- He enviat a la merda al meu cap. - M'encanta.
Què passa? Vols un altre treball? Jo te l'aconsegueixo.
- M'has ajudat massa. - Mira, Minerva,
El món allà segueix girant
i tu has de manejar el d'aquí.
No pensis tan perquè t'acabaran sortint canes
i te les hauràs de tenyir, no siguis tant argentina.
Massa tard. Estudio filosofia.
De debò?
No tens remei.
Filosofia?
Bé, brindem.
Brindem.
Perquè en algun moment puguis tornar al teu país
sense escapar de res.
I la merda dels fills de puta que volen enfonsar Argentina.
A la merda tots! Que se'n vagin a pastar fang!
- Moltes gràcies! - Jo no he fet res.
Biel!
- Què? - Biel.
La beca!
- Ah! - M'han donat la beca!
- Ja no soc un nen ric de merda. - Ric, però no de merda.
No t'enfadis.
Ai!
Para!
Aquest és el Víctor, el meu nòvio. Estem enamorats.
Molt bé.
Ens casarem,
però encara no, vull gaudir de la vida.
Tens nòvia?
No.
Doncs ets maco per no tenir nòvia.
Saps el que passa? Que la persona que m'agrada, no li agrado.
Què tonta , no?
Doncs sí.
Va amb mi a classe i la veuré tots els dies.
Això em va passar.
Ah sí?
Em va dir la meva mare: "És com tenir un caramel i no poder menjar-te'l".
Va per aquí la cosa.
Un selfie ?
- Tu que estudies? - Jo res.
La meva mare és profe, María Bolaño.
Marxo. Fins després.
Està molt bo.
- Què porta? Formatge? - Mascarpone, que me pone, me pone .
El meu tiet avi no va saber situar Veneçuela a un mapa.
Sempre deia: "Soc a la terra i és rodona,
- això em sobra". - Tu què?
- M'ha agradat la Dra. Rosell. - A mi també.
T'ha vist amb bona salut, que és el que importa.
- Pare! - Hola, Laura.
- Com estàs? - Bé.
Laura, per què no m'esperes a la cafeteria?
Em demano un suc?
Si, i un altre per a mi. Vaig de seguida.
Adeu, pare.
Quan tens a la nena, la deixes sola amb el seu nòvio?
De quina nena em parles?
La meva filla és una dona.
Una cosa és tenir amics, l'altra que…
Que tingui relacions?
Parla clar, noi. Deixa-la que gaudeixi amb el Víctor.
Què passa? Et molesta? Son adults.
El Víctor és un bon home, com ella. El que facin és consentit.
Tu ets el problema.
Li vaig donar la informació perquè tingués relacions sanes,
li per a dir que no.
Deixa de sobreprotegir-la, que faci el que vulgui.
Mentre tu vas al bar.
Et fots, perquè estic sòbria.
Imbècil.
Hola!
Nonna de la meva ànima!
Com està la dona més meravellosa del món?
Bé,
el Marcos em va dir que no és res,
però que igualment t'has de cuidar, no siguis tossuda,
has de fer cas als metges.
Ja sé que son metjastres, ho sé, però t'has de cuidar igualment.
Nonna , t'he d'explicar una cosa.
M'han donat una beca per a treballar a la biblioteca de la universitat.
No,
encara no soc professora de filosofia,
pas a pas.
Bé, no et cansis ara, has de descansar, ja parlarem.
T'estimo molt. Cuida't.
Un petó.
Estic bé.
Ja t'ho he dit, és
com una mare per mi.
Ens assemblem una mica.
Haig de marxar.
No acaba de passar res.
Bé.
Què bé que et queda la camisa nova, Víctor!
- Sí. - El vaig ajudar a triar.
És clar.
- Com va a la jardineria? - Bé, no em queixo.
Me n'alegro. Nois,
hi ha pizza al congelador, eh? Jo surto.
- Vas al caixer? - És clar,
saps que al caixer a aquestes hores hi ha molta cua.
Trigaré bastant.
Adeu, senyora Bolaño.
Adeu, macos.
Subtítols: Laia Pedregosa