Nen! A les barricades, que hi ha vaga d'estudiants.
- Eh? - Vaga, avui no has d'anar a classe.
Ja ho sé, iaia.
- M'has despertat per això? - Hem de parlar de la làpida del teu pare.
- No! Eh, iaia? No! - Sí! Eh, Bruno? Sí!
El teu pare es mereix una làpida digna on està enterrat.
- Fa mesos que està pendent. - Fes-ho tu. Amb mi no hi comptis.
Ets el fill i jo la seva mare,
per tant ho hem de fer junts.
No! Hòstia, tan depre i ara amb aquest subidón ?
La culpa és del Pol, em va animar i ara veig la llum.
- A la merda el Pol! [Carmina] - Molt bé.
Doncs ja aniré jo sola al marmolista .
Joder! Quin mal rotllo!
Pol.
[Alumnes] Universitat!
Pública i de qualitat!
Universitat!
Pública i de qualitat!
Universitat!
Pública i de qualitat!
Atenció! Sembla que hem aconseguit ocupar el rectorat!
[Aplaudeixen i criden amb entusiasme]
Vale , aquí estarem fins a les 12,
i després sortim a Plaça Universitat per començar la mani!
[Tots] Sí!
Taxes abusives,
passem a l'ofensiva!
Taxes abusives,
passem a l'ofensiva!
Taxes abusives,
passem a l'ofensiva!
Taxes abusives,
passem a l'ofensiva!
[Arnau] Sabem que hi haurà professors que faran classe igualment.
Està clar que passem de les classes! Siguem coherents!
Sí!
[Pol] Disculpa. Ho sento.
[Arnau] Lluitem contra el sistema, que ens ofega per obtenir beques.
- Perdona. [Arnau] - I els últims anys,
[Arnau] pujaren les taxes un 30 %.
Tu què, passes de la mani ?
No faré perquè sense taxes no tindria piscina.
O per solidaritat.
- Em solidaritzo agafant apunts per tots. - Apunts de què?
No ho saps? La Bolaño farà classe d'Ètica.
[Tots] Contra les tisores,
[Tots] pedra, pedra, pedra!
[Tots] Contra les tisores,
[Tots] pedra, pedra, pedra!
[Tots] Contra les tisores,
És clar que faré la classe.
Perquè em surt del tomàquet.
- No crec que tinguis públic. - Millor m'ho poses.
Són les classes que més s'agreixen, pocs alumnes i entregats.
[Sílvia] Això és perquè ets catedràtica i no et paguen com a mi.
[Sílvia] On és la teva ètica, Maria?
Me la vaig menjar fa temps amb salsa romesco.
I una copeta de vi.
Arriant.
No pretendràs que faci vaga de fam.
[Crits dels alumnes]
Ai, el teu amiguet,
el prototip de degà.
[Minerva] - Tinc tots els requisits. - Ho sé, però no ets l'única.
La resolució no ha arribat.
- Però van dir que arribaria ahir. - Ja ho sé,
però les coses porten temps, han de passar uns tràmits,
i amb la vaga…
- És d'estudiants, no d'administració. - Sí, però afecta.
Anem a salto de mata .
[S'escolten sorolls fora a causa de la vaga]
Perdona pel to. És que necessito treballar.
No passa res. Tothom està igual.
[Sorolls de la vaga]
- Què t'ha dit? - No veus la meva felicitat?
- T'han denegat la beca? - No, encara no m'ho han resolt.
No sé si arrancar-me els ulls per enviar-te a la merda o…
No t'engrandeixis. Jo vaig prendre la decisió de renunciar,
i ara estic seca, sense diners. Entens?
Què has d'entendre, si per tu és com de pel·lícula.
Prou! Estic fart que em retreguis la meva pasta.
Per què no te'n vas a cagar?
Si vols donar consells gratis, els hi dones a la teva classe.
Sort que no era culpa meva!
Deixa'm, idiota.
[Crits de la vaga]
[Sonen crits, xiulades i cops de la vaga]
Pensava que no vindries.
- I els col·legues? - Ara venen.
Quanta penya!
[Pol] Sí, desprès sortiran tots a Plaça Universitat.
Sortiran? Tu també, no?
Sí.
Passes de la mani.
La protesta també és dins,
fa dues hores que crido, no tinc veu.
No expliquis merdes! M'has insistit i aquí estic.
Sí, i els teus amics s'ajuntin amb tu.
- Ei! - Ei, Rai!
Et presento al Bruno, un col·lega.
Encantat.
Que vagi bé la mani.
Em refugio amb Bolaño a estudiar l'examen.
Vaig una mica verd amb Lògica. M'ajudes?
Clar, ens veiem a la tarda.
- Vale. - Adeu.
Adeu!
Ja ens veurem.
[Sonen més crits i xiulades]
[Tots] …pedra, pedra, pedra!
[Tots] Contra les tisores,
[Tots] pedra, pedra, pedra!
Bon dia, joves esquirols.
[Tots] Bon dia.
Com vostès saben,
el gran debat al carrer no són les taxes universitàries,
sinó qui guanyarà la Pilota d'Or.
[Riuen]
La manifestació d'avui,
bé,
diguem que suposo que serà un cert alleujament.
No està malament.
Els hi permet a alguns cridar.
És com masturbar-se.
[Riuen]
Ai!
Aquests riures nerviosos que provoquen els tabús.
Contra les tisores…
Passi, estem amb un temàs.
Algú d'aquí
ha complert totes les seves fantasies sexuals?
Vinga, va,
trenqueu el gel, ni que sigui dient "patata".
[La Bolaño riu]
Qui no es passa el dia fantasiant amb allò prohibit? La palla…
Diu alguna cosa de nosaltres que preferim ignorar o callar.
[María] Per què ens costa assumir en públic el que ens posa en privat?
[María] El món gira al voltant dels tabús opressors:
el sexe i la mort.
El sexe provoca riures, la mort ens acollona.
Bé, depèn de la cultura, no?
Cert.
Autors com Foucault recorden que els tabús
[María] van lligats a un codi moral.
Si no en parlem obertament,
és perquè hi ha alguna cosa prohibida o vergonyosa que s'ha de callar.
El tabú sobre la mort és tan gran,
que va lligat a una idea del fracàs.
Viure és tenir èxit.
I el tabú del sexe segueix existint
perquè seguim vivint el sexe amb culpa.
[Alumnes] Universitat!
[Alumnes] Pública i de qualitat!
[Alumnes] Universitat!
[Alumnes] Pública i de qualitat!
Ja ha començat la guerra?
Tío ! Pol, Rai!
[Minerva] Del Rai m'ho imaginava, però de tu?
Deus tenir un motiu important per portar el megàfon i venir.
De debò? Vostè porta el megàfon?
Soc humà i per això soc contradictori.
Quina cara! M'encanta.
I vostè? Per què es manifesta?
Tinc un peu a l'avió de tornada i no a primera.
Rai, saps per què no estic asseguda?
[Minerva] Estic cansada.
Al meu país, si estem cansats, sortim al carrer.
[Els alumnes criden]
[Alumnes] Universitat!
[Alumnes] Pública i de qualitat!
Gol d'Argentina.
La demostració de l'egoisme es diu Pol Rubio.
Està molt bo, s'ha de dir.
Mira, allà el teniu. Surt de classe i va amb la mani.
Al natural és encara més guapo.
Presenta'l, no?
Passo de parlar amb un hipòcrita interessat. A la merda!
Em diu: " Tío , vine a la mani",
i va a classe, l'esquirol.
Gilipolles !
Anem a la mani i deixem d'espiar tíos suposadament guapos?
Bona idea, deixem l'imbècil.
- L'insultes, però li menjaries. - Mira, Ángel.
Que… n'ets…
Eh, tíos ! Aquesta dona la conec.
[Amiga] És aquella actriu, la Calduch.
Iaia?
- Iaia? - Amb tanta octavilla relliscaré, collons!
Iaia.
Què bojos esteu els joves, cridant-me tothom a l'orella, hòstia.
No ens has dit que la teva àvia era la Calduch.
En serio ? No els hi havies dit?
Bueno , iaia. Per què has vingut?
Per parlar, deixar-nos de criaturades i inspeccionar el terreny.
L'Associació d'Actors em dona el premi a la carrera aquí,
al paranimf.
- Ens podem fer una foto? - Nen, realment saps qui soc?
Truca a un inspector, Hamlet, El temps i els Conways.
- Vostè és la millor. - Cada cap tries millor als amics.
[L'Ángel riu]
[Música]
Sí, bueno , no està mal.
Home, és xulíssim .
[Carmina] Volia assegurar-me que fos un espai a l'alçada de l'esdeveniment.
- Pensava que no volies acceptar el premi. - Bruno,
s'ha de saber estar on toca i quan toca.
Iaia, no tornis amb làpides,
- si us plau. - Bruno, el teu pare
no és el soldado desconocido .
No volia el Merlí Bergeron en un nínxol,
volia que l'incineressin.
En aquest moment, no sé,
em vaig deixar fer.
Carinyo , quan jo em mori, si vols,
agafes les restes del pare i les incineres
i a mi amb ell i ens llances al teatre grec d'Epidaure,
però mentre jo visqui,
vull tenir un joc on plorar el meu fill.
Tu tranquil que
que ja m'ocupo jo del marmolista.
Bruno.
Vols que et faci una cosa que ton pare no volia des que va fer 16 anys?
Posa't així.
[Música tranquil·la]
[Els alumnes criden]
[Música tranquil·la de nou]
[Vibració del mòbil]
Esquirol, al final quedem per estudiar Lògica?
Podries convidar-me a casa teva o prefereixes no barrejar-te amb rics?
Cabró.
Vale . Bueno , quan tornis de la mani,
si vols passa't i t'explico Lògica, que et noto una mica perdut.
Minerva.
- Hola! - Hola.
Què tal?
- Com estàs? - Bueno .
- I tu? - Jo bé.
- Et trobava a faltar. - Trobaves a faltar les meves canes?
[Riuen]
- Com vas? Parles amb els teus pares? - Sí, ens enviem whats cada setmana.
Amb la nonna em costa més la distància, per això no li truco.
Crec que ho entén, per això em perdona.
La nonna , què velleta i maca, però allà segueix, aguanta.
El Marcos em va dir que està molt dèbil, però aguanta.
És forta com tu.
Jo estic farta de ser forta.
Sembla que no ens apropem a la raó per la qual vas trucar.
Deixa anar el titular.
Que…
Vull tornar.
Me'n vaig a casa.
Negació?
- Mec. - Vale, espera, macho.
No, és una condicional. L'antecedent és una disjunció
i el conseqüent d'una negació, no?
Llavors,
si "pe
o no cu",
aleshores, "no
pe i no erra".
- Ara. - Cony, bé!
- Fes arbre de subfórmules. - Vale.
A veure,
"pe o no cu"
és una fórmula.
"No pe
i no erra",
l'altra.
Entonces,
"pe i no erra"
al final "pe
i no erra".
I et queda
l'última:
Clar, la erra sense negació.
No és difícil.
- Ja, però he d'aprovar per collons. - Aprovaràs.
Avui la Bolaño estava mig borratxa o m'ha semblat a mi?
No ho crec. Vols dir?
Semblava la catedràtica de pajas y fantasías .
- Podries haver explicat lo de la tieta. - Jo…
- No em jutgis, eh? - No.
Si aquí tothom té les seves coses.
És hora que expliquis les teves fantasies prohibides,
les vergonyoses.
Vale.
A mi em dona morbo fer el que els amics no saben que faig.
Pol, a sopar!
Els quatre.
No cal, ja me'n vaig.
Cal, que els canelons de la Glòria ja són a taula.
No li portis la contrària al meu pare.
Som amics?
Sí.
Sí, per què ho dius?
No sé, feia temps que no
podia dir una cosa així.
[Música]
Estan boníssims, Glòria.
Eren els preferits del Santi.
- Qui era el Santi? [Glòria] - El meu marit.
Soc viuda.
Jo també i, mira,
de l'adversitat, hem creat una nova família.
Avui he vist a la veïna del balcó,
la de les plantes.
- Quina, la de la bata vermella? - Aquella mateixa.
Pues estava remenant
a un contenidor.
Joder !
- Viu sola? - Sí, sabeu què paga de lloguer?
- 200 euros. - Què dius?
És un lloguer de renda antiga.
Els amos no la poden fer fora.
Escolta,
els canelons estan boníssims, Glòria.
No la poden fer fora, però s'ha venut el pis
i ara esperen que es mori.
Joder, macho.
No sé de què t'estranyes,
si els rics poden arribar a ser fills…
Digues.
Anava a dir fills de puta.
Perdona noi, però el Pol
va dir que eres de família bé.
No, si tens raó, si
hi ha rics que són fills de puta.
Escolta, una cosa,
és cert que a la gent amb diners us diuen "bon dia"
amb un suc de taronja acabat d'esprémer?
[El Pol riu fort]
- És una mica antic, papa. - És una antiguitat meravellosa.
- No? - No.
[Minerva] Però, què merdes faig jo a Barcelona?
Em sento sola, Jorge.
A més faran dos anys.
[Jorge] Com no m'he de recordar
si vas arribar al Nadal amb dues costelles trencades?
No se li perdona a ningú.
Em van fotre a pals al meu país.
Sí, petita, et vas atrevir a protestar contra el poder,
els hi van abaixar les pensions als vells,
i vas sortir allà, amb els teus 20 anyets.
Vaig sortir al carrer amb una casserola.
Pobreta.
Te'n rius de mi?
No ric, però sembla que no coneixes la història de l'Argentina.
Passem per dictadures, guerres, corralitos.
Jo me'n vaig escapar d'un fa 18 anys.
No desitges tornar?
Estimada, els desitjos tenen data de caducitat.
Em sento malament.
Que hi faig aquí si la meva gent està lluitant amb el que passa?
[Jorge] Et diré el perquè.
L'àvia et va donar un consell.
La teva àvia et va dir: "Marxa i no miris enrere".
Pensa-ho bé. Tens l'oportunitat d'una vida millor i l'estàs aprofitant.
Agafa les copes.
He deixat el bar.
- He enviat a la merda al meu cap. - M'encanta.
Què passa? Vols un altre treball? Jo te l'aconsegueixo.
- M'has ajudat massa. [Jorge] - Mira, Minerva,
el món allà segueix girant
[Jorge] i tu has de manejar el d'aquí.
[Jorge] No pensis tan perquè t'acabaran sortint canes
i te les hauràs de tenyir, no siguis tan argentina.
Massa tard. Estudio filosofia.
De debò?
No tens remei.
Filosofia?
Brindem.
Perquè en algun moment puguis tornar al teu país
sense escapar de res.
I la merda dels fills de puta que volen enfonsar Argentina.
A la merda tots! Que se'n vagin a pastar fang!
Merci per lo de Lògica.
- El meu pare no havia estat tan simpàtic. - És que caic molt bé.
Agrado molt.
Serà per ser de casa bona.
Bueno , tío , repassa Lògica.
Ens veiem a l'examen.
- Adeu. - Adeu.
[Música]
[Gemega]
Iaia, què fots?
Són d'importació, de Xile.
També he fet suc de taronja.
Què vols de mi?
Vull que pensis en un epitafi per la làpida del teu pare.
Pensava que havia quedat clar que t'encarregaries tu.
Bruno Bergeron, l'hem d'escollir els dos,
és una cosa maca i personal de la família, és important!
Pensa en una frase de Schopenhauer o de Plató.
Jo no sé de filosofia.
El teu amiguet que em va il·luminar sí.
- Està catxes, oi? - Iaia, prou.
No segueixis.
No som res, ell i jo.
- Res del que penses. - Quina llàstima.
- No vull parlar d'aquestes coses. - Val , ho respecto.
No parlis.
- Ja parlo jo. - Collons!
Si tinc raó en el que et diré ara,
parpelleja una vegada, val ?
Jo, Bruno Bergeron,
sento
una passió incontrolable
pel Pol Rubio.
Oi que estan bones?
Boníssimes.
[Música]
Queden 20 minuts.
Passa pel meu despatx d'aquí a una hora, hauries de signar la beca.
T'espero després.
- Moltes gràcies! - Jo no he fet res.
Biel!
- Què? - Biel.
La beca!
- Ah! - M'han donat la beca!
- Ja no soc un nen ric de merda. - Ric, però no de merda.
No t'enfadis.
Puja, puja!
[Riuen]
Ai!
Para!
[Música alegre]
- Ens llancem a l'aigua? - No.
- Li han donat la beca! - M'han donat la beca!
[La Minerva i el Rai criden]
Ets una crac.
Hola.
Aquest és el Víctor, el meu nòvio. Estem enamorats.
Molt bé.
Ens casarem,
però encara no, vull gaudir de la vida.
Tens nòvia?
No.
Doncs ets maco per no tenir nòvia.
Saps el que passa? Que la persona que m'agrada, no li agrado.
Què tonta, no?
Doncs sí.
Va amb mi a classe i la veuré tots els dies.
Això em va passar.
Ah sí?
Em va dir la meva mare: "És com tenir un caramel i no poder menjar-te'l".
Va per aquí la cosa.
Un selfie ?
- Tu que estudies? - Jo res.
La meva mare és profe, María Bolaño.
Ah.
[Música]
Marxo. Fins després.
Està molt bo.
- Què porta? Formatge? - Mascarpone, que me pone, me pone .
Hòstia, mireu-me a mi.
Acaba d'arribar el Pol. Dissimuleu.
Mengeu, però quan digui, rigueu molt.
Vale .
[Riuen molt fort]
Li vaig dir que fotés el camp si no entenia la Revolució Francesa.
- Brutal! - Ha fotut una cara!
Ni qui era Lluís XVI.
El meu tiet avi no va saber situar Veneçuela a un mapa.
Sempre deia: "Soc a la terra i és rodona,
[Ángel] - això em sobra". - Tu què?
Ei, Pol! Què fots aquí?
Mira.
- Aquí. - No, si ja miro, ja.
- Presento als meus amics: Àngel i Sara. - Hola.
Hola.
Ell és el Pol.
Un col·lega.
Vull que facis campana.
L'Ángel em vicia a gelats i pastissos.
- Ángel és l'amic que… - I jo el col·lega.
He notat el zasca , no soc tonto.
Va, prova'l.
Per què volies veure'm?
Estic agobiat .
He fet un examen avui de Lògica,
però crec que aprovaré.
Llavors no deus estar tan agobiat .
- Per què em volies? Digues la veritat. - No, res en concret.
Tenia ganes de veure't, ahir no vam coincidir.
Estàs enamorat.
- No. - No era cap pregunta.
No vagis de què em coneixes tant. De veritat, no.
- Estic bé, estic content. - Molt bé.
Ja que estàs content,
pensa una frase irònica o divertida per la làpida de Merlí.
La mare que et va parir. Quin dia. Saps que m'afecta.
Què fas, gilipolles ?
A tu se t'han de llançar les coses perquè t'enteris .
Fins als collons que demostres que t'afecta més la seva mort.
Eres el seu alumne preferit, jo el seu fill.
Era el meu pare, t'ha quedat clar?
Claríssim.
Si no vols ajudar-me, li diré al Gerard.
No riguis.
Almenys ell em respectarà, em considera un amic, no un col·lega.
Disfruta el dia on el teu problema és un examen que aprovaràs.
- M'ha agradat la Dra. Rosell. - A mi també.
T'ha vist amb bona salut, que és el que importa.
- Pare! - Hola, Laura.
- Com estàs? - Bé.
Ah, me n'alegro.
Laura, per què no m'esperes a la cafeteria?
Em demano un suc?
Si, i un altre per a mi. Vaig de seguida.
Adeu, pare.
Adeu, preciosa. Fins demà.
Quan tens a la nena, la deixes sola amb el seu nòvio?
De quina nena em parles?
La meva filla és una dona.
Una cosa és tenir amics, l'altra que…
Que tingui relacions?
Parla clar, noi. Deixa-la que gaudeixi amb el Víctor.
Què passa? Et molesta? Són adults.
El Víctor és un bon home, com ella. El que facin és consentit.
T'encanta perquè saps que em toca…
Tu ets el problema.
Li vaig donar la informació perquè tingués relacions sanes,
i a dir que no.
Deixa de sobreprotegir-la, que faci el que vulgui.
Mentre tu vas al bar.
Et fots, perquè estic sòbria.
Imbècil.
Hola!
Nonna de la meva ànima!
Com està la dona més meravellosa del món?
[Música trista]
Bé,
el Marcos em va dir que no és res,
però que igualment t'has de cuidar, no siguis tossuda,
has de fer cas als metges.
Ja sé que són metjastres, ho sé, però t'has de cuidar igualment.
Nonna , t'he d'explicar una cosa.
M'han donat una beca per a treballar a la biblioteca de la universitat.
[Riu]
No,
encara no soc professora de filosofia,
pas a pas.
Bé, no et cansis ara, has de descansar, ja parlarem.
T'estimo molt. Cuida't.
Un petó.
Ciao .
Estic bé.
Ja t'ho he dit, és
com una mare per mi.
Ens assemblem una mica.
Haig de marxar.
Entre nosaltres no acaba de passar res.
Al contrari, han passat moltes coses.
[Música trista]
[Truquen al timbre]
He tingut una idea.
- Un cartell de la vaga. - Gira-ho.
Què, col·lega?
Li agradarà a la teva àvia?
Està boja, li agrada tot el que fas i el que dius.
Què feies?
La meva àvia està al teatre i jo aquí sol,
menjant una poma.
En vols?
Bruno, no tinc manies.
Sé que no soc el fill del Merlí,
però jo també el trobo a faltar.
Ho sé.
Què més?
Doncs…
estic molt pillat per un noi de filo.
I suposo, bueno, suposo no,
soc bisexual.
No dius res?
Celebrem-ho.
No hi ha res a celebrar Bruno, és així i ja està.
A la nevera tinc cerveses i cireres. Sí?
Bé.
Què bé que et queda la camisa nova, Víctor!
- Sí. - El vaig ajudar a triar.
És clar.
- Com va a la jardineria? - Bé, no em queixo.
Me n'alegro. Nois,
hi ha pizza al congelador, eh? Jo surto.
- Vas al caixer? - És clar,
saps que al caixer a aquestes hores hi ha molta cua.
Trigaré bastant.
Adeu, senyora Bolaño.
Adeu, macos.
- Tens gana? - No.
Jo tampoc.
[Música]
[S'escolta la vibració d'un mòbil]
Rai!
Què ha passat?
Ha de passar alguna cosa perquè et truqui?
Però fill, què vols?
Volia saber si estaves bé.
Dormia.
No imagines que dormo a aquesta hora?
Vale.
Doncs ja està.
Des d'on em truques?
Estic al jardí.
Collons, Rai!
Provocant com sempre.
Alguna cosa important que vulguis dir?
No.
Sí.
Sí que he de dir una cosa.
Una nit…
seurem els dos sols a taula,
ningú més,
i parlarem de les nostres…
coses,
com a mare i fill,
i menjarem canelons.
[Música trista]
Te'n recordes de les colònies?
Et vaig posar una cirera a la boca.
Clar que me'n recordo.
Des de llavors em donen morbazo les cireres.
Mira.
Un dia vaig pillar una doble,
com aquesta,
penjant de la polla.
T'imaginaves que algú te les menjava.
Juro que encara que no t'ho sembli, no he vingut a liar-me amb tu.
Has estat amb més tios a part de mi?
Sí.
A.B. o D.B.?
Abans o després de Bruno.
[El Pol riu fort]
D.B.
Com es deien?
Étienne,
francès,
i Efra,
un que treballava amb mi al súper.
Pensa en el Rai.
Com saps que el Rai em mola?
Et vaig veure pendent d'ell.
Utilitza'm.
Només avui.
Tanca els ulls i…
pensa en el Rai.
[Música]