[melodia de piano]
[Pol] Nazis.
Al paranimf de la universitat.
Un símbol de la bogeria.
O estàs amb nosaltres
o et matem.
Veus? Aquesta foto és important perquè no torni a passar.
Perdona, ja ha passat.
A Ruanda, Sèrbia, a Xile, a l'Argentina…
Sense l'esvàstica, però ha passat.
Sort que només érem follamics.
- D'acord. M'agrada ser alguna cosa més. - Tampoc cal casar-se.
No, no, esclar.
Primer, presenta'm ton pare.
Diuen que al paranimf hi ha corcons.
Per això el restauren.
[Biel] Està guapa l'exposició.
- Has vist les fotos dels nazis? - Ja, molt fort.
Nazis de veritat, els de La llista de Schindler.
Sí, sí, heavy shit.
Hòstia, el rector.
Una exposició modesta, però demostra que el Paranimf
ha mirat els ulls de la història en majúscules.
I ara coneixeran el mestre responsable de la restauració.
No m'hi cap un post a la història en majúscules?
- Ens colem al paranimf? - [Pol] No, esclar que no!
- Ens expulsaran. - Bé, d'acord.
Ets una trapelleta.
Anem a esmorzar tranquil·lament, a fer un cafetó.
- O unes birres. - Això.
[parlen tots alhora]
Un moment, que acabo de pensar:
- estudiem ètica junts? - Va.
Al pis de la Minerva? Que arriba divendres.
- És veritat! Quina il·lusió! - No us ho vaig dir…
Tenia dues coses importants a dir-vos. Es queda a l'Argentina.
- [Biel] Què dius? - Com?
Sí, la seva iaia està molt malament. Es vol quedar fins que la dinyi.
"Que la dinyi"! No hi ha unes altres paraules?
- [Biel] Sí, on tens la sensibilitat? - És la crua realitat.
Es mor i es vol quedar al seu costat.
Collons!
- Que fort que no torni. - Estic flipant.
Li ha costat molt decidir-se.
No m'estranya, estava bé aquí.
[Oti] I l'altra cosa? Perquè esclar…
Sí. Res, que es va morir el Cosmo.
- Què dius? - Pobre.
Fa 15 dies. No passa res, era vell.
No passa res? Era el teu gos!
No és que fóssim best friends.
Li importa una merda el gos i la Minerva.
Què dius? Hagués preferit que tornés.
I jo. Li volia demanar ajuda amb la lliga.
[Oti] És veritat, la lliga de debat!
- Quina lliga? - El Vidal,
que m'ha proposat recuperar la lliga de final de curs.
I res, que l'organitzaré.
[Rai] Ah, molt bé!
Un moment, això s'ha de fer molt bé.
[rialles]
- Desconfiat. - [Pol] No.
Ho faràs de puta mare, però és un curro de l'hòstia.
Doncs ja m'ho curraré. Que en tinc ganes!
Bé! Felicitats.
Bé, doncs gràcies.
[música enjogassada]
[Pol] Hola, María.
Què és això de la lliga de debat?
- Una reunió avorrida de viudes gregues. - Va, de debò.
- Val la pena? - [María] Al final la fan?
Sí, però no entenc que se n'encarregui el Biel.
Em cau molt bé, però no sé si té el nivell.
- [María] I tu sí que el tens. - Més que ell segur.
Jo no m'hi posaré sol, però per què no ho fem junts?
A mi no m'enredis. Ja en tinc prou amb les classes
per dedicar-me a muntar debats crepusculars.
Molt bé.
- Ja parlaré amb el degà. - [irònica] T'ajudarà molt.
Esclar, l'organitza ell.
[música reflexiva]
[María] A veure,
sembla que han arreglat el projector.
Avui el farem servir
perquè els vull parlar…
de Carl Sagan.
Un divulgador científic
que va estudiar el cosmos com ningú.
[trucs]
[María] Sí? Ah, passi, passi.
Els presento la meva cita.
- Es diu… - [home] Axel.
Això, Axel.
Està restaurant el paranimf
i fuig de la feina per gaudir les meves classes.
Bé, seguim.
Carl Sagan va dir una vegada:
"En algun lloc,
alguna cosa increïble està esperant…
ser descoberta".
[música barroca]
UN PÀL·LID PUNT BLAU
[María] Aquesta foto té més de 30 anys.
És una imatge de la galàxia feta des de la sonda espacial Voyager.
Aquí hi ha un punt blau clar.
És la Terra.
En paraules de Sagan,
"casa nostra és una taca diminuta enmig de la penombra còsmica".
Tenint en compte que som tan poca cosa,
val la pena que ens matem els uns als altres?
És necessari buscar el poder?
O la fama?
Èric.
Diuen que l'astronomia és formadora de la humilitat.
Per a Sagan, aquesta imatge subratlla la nostra responsabilitat
de tractar-nos millor els uns als altres.
La meva pregunta és diferent.
Quin sentit té fer el bé?
[Rai] Té sentit perquè fer el bé és una condició necessària
per a la vida en comú.
[Biel] Però després hi ha gent que actua contra la societat
aprofitant-se dels que fan el bé.
Jo és que tinc un problema amb el concepte "fer el bé".
No sé, té un aire de…
"mireu que bo que soc, soc el salvador, faig el bé".
[Èric] Fer el bé no significa que ets bona persona?
Potser no hi ha bones o males persones,
sinó que hi ha actes bons i dolents.
No és tan important fer el bé com sanar el mal,
és a dir, eliminar el mal amb bons actes.
[María] Llavors, estem d'acord.
Vivim en un escenari minúscul que flota al cosmos,
però l'únic lloc, que sapiguem,
on s'estableix l'ambivalència entre el bé i el mal.
A veure, l'oient.
Necessito un punt de vista que no traspuï ansietat
pel pròxim examen d'Ètica.
[rialles]
[María] Alguna opinió sobre el bé i el mal?
Bé, el mal sempre s'ha fet en nom del bé.
Gran titular.
[Axel] Doncs sí.
Hitler va fer exterminar jueus
en nom d'un bé que per a ell era la raça ària,
i quina bona merda, no? Perquè en nom del bé ja s'hi val tot.
I llavors mires la foto de la Terra,
i et pares a pensar i tot es redueix a l'única pregunta:
què hi fem al mig d'aquest sense sentit?
[Pol] Home, aquesta és la gran pregunta, no?
- I què? - T'instal·les en el pessimisme.
- La realitat és pessimista. - [María] Un altre gran titular.
La filosofia va començar així, no?
La gent observava la realitat i es preguntava:
"De què va aquesta broma angoixant que és la vida?".
[Axel] Per sentir-te desorientat
no cal aquesta fotografia de l'univers, només mirar-se la mà.
Jo a vegades ho faig. Sí, em miro la mà.
I… Hi penso i em pregunto per què és així.
Com pot ser que hi hagi milions de mans al món amb el mateix aspecte
i a la vegada sigui única.
[música reflexiva]
I aquesta màquina de cafè?
He demanat que arreglessin el filtre.
Treballo per millorar la facultat.
Encara que sigui amb petits detalls.
Ja m'han dit que has ressuscitat la lliga de debat.
Va ser idea meva.
Amb l'aprovació sempre del doctor Llorenç.
El rector més actiu que mai.
Està entusiasmat, saps?
Confia en mi.
Sap que contribueixo al prestigi de la universitat.
Tros de torracollons.
Li pots dir pel seu nom?
- Què passa? Estàs enamorada? - Prou.
Estic farta que insinuïs que estem embolicats.
D'acord. Ja callo.
- Tu estàs bé, María? - Sí.
- Sí? - [cridant] Sí!
No cridis, sisplau!
Cada dia em preguntes si estic bé
amb el subtext: "¿Has recaigut?".
Doncs no.
Tranquil·la, no he recaigut, i no per falta de ganes.
I, si tens temptacions de recaure, em truques i quedem.
Però recaure en què?
Perquè, noia, potser estic recaient en l'existencialisme.
[Rai] Una merda en la penombra còsmica.
[Oti] Total.
- Teníeu classe amb la Bolaño? - [Biel] Sí.
Guau!
Quina passada!
Has vist allò?
- [Rai] Hola? - [Oti] Que fort.
I això què?
Ho esteu fent per parts?
No, no. Només la part frontal.
[Biel] Què restaures? La fusta?
Sí.
Hi ha alabastre, guix, policromats…
- Ahà. - És una mica pal, la veritat.
Si em sentís el meu pare… Ho vaig aprendre d'ell. És l'expert.
- [Oti] Podem pujar? - No em posis en un compromís.
- Sí, pugeu. - [Biel] Sí?
Per allà.
- Que guai! - Arnau, no t'esperen a Mates?
- [Arnau] Si molesto… - [Rai] No, puja!
I l'altre noi que estava amb vosaltres?
El Pol! Està parlant amb una professora.
[María] Serà terapèutic que ens ocupem del projecte.
Almenys per a mi, que estic fumant per no beure.
No he recaigut,
abans que preguntis.
[exclama]
Fes-me cas.
El Vidal no és el teu home.
Has d'explicar la idea a la torre, no a la plaça.
Tu saps per què el rector és el rector?
Perquè caga cada dia a les tres de la tarda com un rellotge
al mateix lloc des de fa cinc anys.
Què dius?
Jo no ric.
El degà encara no és rector perquè va restret.
Per tant, el teu home és el rector.
Doncs hi vas tu, que ja us coneixeu.
Li encanten els alumnes motivats.
Només has de fer servir una paraula:
prestigi.
No són maneres, presentar-se a la porta d'un vàter.
- No és millor redactar una proposta? - Deixa't de ximpleries.
A les tres de la tarda parlaràs amb ell
al passadís més silenciós de la facultat.
I recorda, prestigi.
[descàrrega d'aigua]
Hola. Bon dia, doctor Llorenç.
Em dic Pol. Faig primer de Filosofia.
Molt bé, i què?
És sobre la nova lliga de debat.
Ho porta el Xavier Vidal, el degà.
- Sí? - Parla-ho amb ell.
Voldria proposar-li un nou format.
L'hi dius a ell, coi!
Com a reclam.
[música divertida]
És una qüestió de prestigi!
Quant fa que ets aquí?
Acabo d'arribar.
He hagut de marxar. M'he perdut la visita
- que els hi has fet als altres. - Ja.
- Però si molesto me'n vaig. - No, espera, ja que has vingut.
Està bé que t'interessin els corcons.
Suposo que no només et dediques a fumigar.
No, esclar que no.
Quina feinada, no?
Netejarem, polirem, envernissarem.
Tornarem a pintar els policromats.
Brillantor, esplendor i s'escoltarà un…
Oh!
Hi ha peces que s'han d'allisar a part
i aquesta ha quedat molt fina. Toca.
Dona'm la mà. Vine. Dona'm.
Així és com estava.
Ahà.
I compara.
Molt bé, molt bé.
Sí.
[Pol] Dissabte hem quedat per estudiar.
Per què no vens i fem unes birres?
Si et ve de gust, eh.
Impossible, dissabte a la tarda em donen el gos.
Ah.
He adoptat un gos i vaig a l'associació a buscar-lo.
Ah, molt bé.
Va, doncs que vagi molt bé.
Què tal si vens amb mi?
Com?
Que podries acompanyar-me.
No.
O sigui, que jo vingui?
- De debò? - Sí.
Si no vols, no passa res.
[lladrucs]
[Axel] Ei!
Aquí també hi ha llebrers?
Sí.
M'agraden.
En vaig tenir un fa temps. No has tingut mai gos?
No. No, no, que va.
No els hi agraden als teus pares?
Bé… És que és un gasto.
Ja.
Eh! Mi-te'l. Què?
Hola, guapo! Com estàs?
T'he de dir que dorm moltes hores.
Sí? T'agrada dormir? Molt bé!
No el malacostumis amb el teu menjar, o no te'l trauràs de sobre.
D'acord.
T'he enviat al mail la targeta sanitària amb les vacunes al dia.
Perfecte, merci.
- Com es diu? - No té nom encara.
Haureu de triar un nom.
Adeu.
- Gràcies. - Merci.
- Envieu fotos! - Sí.
- Sí, sí, gràcies. - De res.
Ja ho has sentit, hem de triar nom.
No, això és cosa teva.
Vens a passejar-lo ja posats?
Sí.
No m'agrada.
Doncs a mi m'encanta.
[María] Com heu de viure aquí? Si cau a trossos!
A més, està tot brut.
[Laura] Doncs es neteja.
[home] No hi ha balcó per posar un hort urbà.
Encara pitjor.
Per la finestra es veu la zona verda.
No em vendràs la moto que som als Picos de Europa.
[Laura] Mama!
No, no, esclar.
El pis està mal distribuït, no hi ha calefacció,
l'ascensor és estretíssim, quasi kafkià.
No, no el lloguem.
I menys a una immobiliària que m'envia un xupa-piruletes.
Mama, prou.
[home] Són els nervis.
- Està deixant de beure. - [María] Víctor!
[xipolleig]
- Arnau, què fots? - Una dutxeta ràpida.
Va, deixa'm.
Deixa'm estar ara. Vull dutxar-me.
[to de trucada]
Ei, Pol! Com va?
L'Étienne ens ha deixat el pis per estudiar.
[Pol] Sí, ja m'ho va dir.
Ara fliparàs.
No vinc a estudiar, estic amb l'Axel.
- Què? - Què passa?
Arnau, deixa'm. Estic parlant.
- És important. Deixa'm. - [Pol] Molt estrany.
L'he acompanyat a adoptar un gos. M'ho va proposar i mira, aquí estoy.
Que heavy! De debò?
Ja sabem que li molen els tios.
No ho sé, no sé què dir-te. Jo el veig molt en actitud col·legues.
- Però tampoc ha de passar res, no ho sé. - I què més!
- Sí, ja t'ho explicaré. - [Oti] D'acord.
- D'acord. - [Oti] Adeu.
Adeu.
El vols portar?
No, no.
Així s'acostuma a tu.
Ens l'anem passant. Estarem tota la tarda junts, no?
O havies d'estudiar?
Si ja m'ho sé!
[música animada]
[timbre]
- Hola. - [carter] Hola.
- Vostè és l'Alfonso Rubio Escobar? - Sí.
- Què és? - Ve de l'Agència Tributaria.
- Com que l'agència? - Hisenda. Una firmeta.
Però, a veure, quin problema hi ha?
Ni idea. Deu ser un requeriment.
Haurà d'esperar fins dilluns.
[Glòria] Qui era, Alfonso?
Res.
Què?
Al final sortim o què?
Tio, un moment, on ho he deixat?
La definició de virtut segons Aristòtil.
Certa mena d'hàbit electiu que consisteix en un terme mitjà
en relació amb un mateix introduït per la raó.
- Tu flipes. - Sona horrible.
- [Oti] Sí. - A veure…
Que estrany ser aquí sense la Minerva.
Jo creia que estava enamorada de tu i que tornaria per amor.
- Per què no ha vingut el Pol? - Diu que prefereix estudiar sol.
Em sembla que el desconcentro.
Digueu-li que vingui a viure aquí. Així paga la part de la Minerva.
[Rai] I les partícules de la definició de virtut?
Hàbit: la repetició d'una acció determinada al llarg del temps.
Electiu es refereix que quan algú fa un acte moral
ha de voler fer el que està fent.
Collons, li has fotut canya, tio.
Quant pagava la Minerva per l'habitació?
Quatre-cents.
Ho dius de debò que vols venir a viure aquí?
A veure, semblo un oportunista, però fa temps que em vull independitzar.
- Fes el que et doni la gana. - Esclar que sí!
- [Rai] Ella no hi és. - S'han de prendre decisions.
[Pol] La filosofia no t'ensenya res concret.
S'aprèn a pensar, que ja és molt.
Sobre el món, la natura de les coses, el propi pensament.
Molts de la meva classe no acabaran la carrera.
No estan preparats, acabarem quatre.
Parles com si ho haguessis après tot a la facultat.
No, home, no.
Els aprenents de filòsof podeu caure fàcilment en la pedanteria.
T'ho dic de bon rotllo.
Va, no t'enfadis.
De bon rotllo que et diguin pedant a la cara.
A mi algú em va dir el mateix un cop.
Al principi em vaig sentir agredit, però després, collons, tenia raó.
Potser sí que arrossego una mica la vena de xulo.
Deu ser inseguretat.
Tio, que em caus bé.
Si no, no t'hauria dit d'acompanyar-me.
Oi que no, Lucky?
Lucky mola! Lucky mola molt.
- No li pots donar menjar del teu! - Té gana, mira com li agrada!
[to de trucada]
El meu pare.
Sí?
Què?
Esclar que vaig saludar el rector, papa, sí.
Sí, cada dia vaig i el saludo.
Eh? Que sí. Ja vindré.
D'acord, adeu.
L'empresa que porto era seva. Sap que no m'estimo l'ofici igual que ell.
Però li demostraré que sé fer-ho. Faré un paranimf de puta mare.
I després em plouran les ofertes.
Aquí el teu amo acaba de parlar amb un puntet de supèrbia.
[cop de porta]
Bé, ja tinc les pizzes. Les haurem de reescalfar.
Què coi és això?
La Laura ha trobat aquesta ampolla amagada darrere la rentadora.
Ah.
- Doncs ni me'n recordava. - Mentida!
Que no recordava que tenia aquesta ampolla amagada, collons!
Has tornat a beure.
[María] Tu ets ruc o què et passa?
Una mica de respecte.
- Em cago en ta mare. - Mira, millor marxem.
Ah, molt bé.
Sí, aneu-vos-en a fer punyetes!
És que…
Ja em demanareu després que us llogui un pis!
[música sinistra]
[sospira]
Quants anys tens?
Quaranta-dos.
[María] Ah.
Poca panxa per a la teva edat.
[riu] Doncs a tu et penja tot.
- María! - [María] Adeu, Sílvia.
Deixo que seguiu amb les avaluacions.
[Sílvia] Per què no m'has dit res?
Et trobes bé? Xavi, espera'm a dins.
- Que bonic! "Carinyo, espera'm a dins". - [Sílvia] No he dit "carinyo"!
[María] Reconeix que te'l folles!
Vols abaixar la veu?
No sap què és la discreció!
[Sílvia] Tu calla, sisplau!
Mira que era fàcil. "María, m'estic tirant el degà".
Però no. Confiança de fang!
Definitivament, tu no estàs bé.
Estic perfectament.
Ets tu qui té un problema amb aquell totxo a casa.
Té fils als braços?
[Vidal] Estàs com un cabra! Boja!
- Quins fils? - Els que mouen els titelles.
Aquest és un titella del rector! [riu]
Mare meva, tu estàs fatal!
[cridant] Segur que té la polla de fusta de bedoll!
Flipo amb tu, Oti.
[Oti] A la vida s'han de prendre decisions.
No estàvem en crisi.
Jo estic totalment integrat amb els teus amics de Filo.
Aviam, els amics no els perds.
I a mi tampoc! Hi ha molts exnòvios que es porten bé.
I feia temps que estàvem rars.
La rara ets tu.
Un moment! Hi ha carinyo, ets important per a mi.
- Els teus pares ho saben? - No demano permís a casa per res.
Avui ens estàvem dutxant junts.
Espero que li agradi la seva casa nova.
Sí.
Segur que sí.
Doncs…
Ens veiem per allà a l'uni el dilluns o què?
Sí.
Sí, sí. I tant!
M'ho he passat bé.
Jo també.
Bona nit.
Àxel!
Per què has volgut quedar amb mi?
Vull dir, d'amics ja en deus tenir.
No?
Que em diguis que t'acompanyi a buscar un gos sense coneixe'ns…
És una mica estrany. He estat una mica nerviós.
Semblava que havia de passar una cosa
que al final no està passant.
Perquè jo no t'agrado, no?
- Tu no m'has notat nerviós? - No.
Doncs ho estava.
Perquè m'agrades molt.
No vull que el dia s'acabi amb un clau
com altres històries que he tingut, que no van enlloc.
[música romàntica]
No sé, tu com ho veus?
Ens anirem coneixent.
[música misteriosa]
[xiulet]
Taula 33, sisplau.
- Bon dia. - [dona] Bon dia.
A veure, vaig rebre aquest sobre…
i estic bastant perdut, sincerament.
És un requeriment.
[tecleig]
Vostè va posar com a despesa desgravable el lloguer d'un pis.
- Sí. No es podia? - [dona] Doncs no.
L'Agència Tributària no ho permet.
Haurà de pagar el que deu a Hisenda més una multa.
En total, uns 7000 euros.
Mare meva!
- [dona] Pot prorratejar el pagament. - Però això és impossible!
No, és així.
Només em volia estalviar uns diners. Creia que es podia fer.
Un amic meu em va dir que…
[Biel] No podem deslligar l'existència del món de la nostra percepció.
Si el que veiem és subjectiu i només es considera una opinió, no té valor.
- La veritat es converteix en mentida. - T'has d'apuntar a la lliga de debat.
- Pillem taula. - Vinga.
[Oti] Tu què? Com va anar?
Crec que ens tornarem a veure segur. La cosa pinta bé.
I tu amb l'Arnau?
- Ja? - Home, ja tardava, no?
- No sé, tia. - Pol!
Has d'explicar-nos on eres dissabte.
[Pol] Em vaig quedar a casa estudiant. Si no, no em concentro.
Sí! Una merda estudiant. Una merda!
Què?
- Vaig passar el dia amb l'Axel. - Amb el del paranimf?
El fuster!
[Biel] I l'Étienne? El meu company de pis està pilladíssim de tu.
- [Oti] Ja t'has instal·lat? - Aquesta nit!
Si no puc dormir pels nervis, em refugiaré als braços de l'Étienne.
[Rai] Overbooking, overbooking.
[Oti] Pol, aquell no és el teu pare?
[Rai] Senyor Rubio.
[Pol] Et pensaves que sortiries airós d'enganyar Hisenda?
Et dic que no tenia ni idea que estava defraudant.
- El Fernando del bar té un apartament… - El Fernando et pagarà els 7000 euros?
Necessito una feina urgentment, Pol.
Sí, com si fos tan fàcil.
La Glòria ho sap?
Ni ho ha de saber. Per què et penses que he vingut?
Això ho has de parlar amb la Glòria, papa.
Em moro de vergonya.
Ho solucionaré jo sol, però per això necessito treballar.
Tu tens contactes.
D'aparca-cotxes al pàrquing.
O pregunta al supermercat on vas treballar.
Faria el que fos, el que sigui.
Fins i tot fregar.
[Pol] Faré el que pugui, tranquil.
Fes-me cas, parla-ho amb la Glòria.
És millor dir les coses.
Mama?
Mai no has sabut prendre decisions.
Deixa'm a mi.
- Has deixat l'Arnau? - I què si l'he deixat?
- I què? - Però escolta.
Oti, maca, tu t'escoltes quan parles?
L'Arnau és bon nano, no en trobaràs cap com ell.
- El Salvador no ho sap. - La Sonia no s'atreveix a dir-l'hi.
Això és el que et fot?
Perjudicar els negocis amb el seu pare.
No tens cap respecte, impertinent!
Fes-te gran, collons!
Els teus germans col·locats i amb carrera i tu fent vida de burgesa.
Doncs deixo de pagar!
- Oriol! - Calla.
- No! - El pis està al meu nom.
Acomiada't del pis.
Això també ho he pagat jo! Deixa-ho!
[Oti] Papa!
Però, papa, què fots?
Au!
- Pensa-t'ho bé, Oti. - Lluïsa!
[megafonia] Eva, a carnisseria, sisplau.
Tu què, Efra?
- Hòstia! Què tal? - Què passa?
- Com va? - Quant de temps!
Què tal?
- Bé. - Bé?
Sí, sí.
Vols tornar a aquesta cova?
No, no.
Venia per preguntar-vos si…
si necessiteu algú.
És pel meu pare, està una mica desesperat.
No, tio, impossible.
Som molts menys dels que érem abans.
Hi ha hagut retallades de personal.
I l'Encarna?
Al carrer. Sí, sí, la primera.
Sí, sí. Heavy.
Et vaig trucar fa mesos. No me'l vas agafar.
- A mi? - Sí!
Ah, primera notícia.
Ja.
- Culpa meva, no vaig insistir massa. - Bé…
- Fem una birra quan pleguis? - Sí.
- Sí? - Sí, sí, va.
- T'espero. - D'acord. Adeu, guapo.
- [Efra] Estàs fet un setciències. - Sí, segur.
Una mica sí, no?
- Ho aproves tot? - De moment, sí.
Em falta un examen d'Ètica demà.
Guau, Filosofia…
- Ho has aconseguit. - Sí.
I espero acabar-la.
I ser profe algun dia.
No sé, bé…
I dius que em vas trucar?
Quan va ser?
Soc seropositiu.
- Que tens el…? - Tinc el VIH.
Ho sé des de fa mig any,
més o menys.
Però estàs bé?
[Efra] Sí.
Sí.
M'estic fent el tractament.
Potser…
T'hauries de fer la prova.
A veure, Efra,
quant fa que ho tens?
Quan vam estar junts no ho sabia. T'ho juro.
Correu, que ve el pastís!
És que no sé què dir-te. Jo sempre follo amb condó.
- Per tant… - Amb mi no.
Ni una sola vegada.
♪ Moltes felicitats et desitgem nosaltres♪
Seria molt mala llet.
♪ Et desitgem, Ainara♪
A més, jo em trobo bé.
- No he notat res. - Jo també em trobava bé.
[Efra] Pol, fes-te la prova, ni que sigui per descartar-ho.
♪ Els petits es fan grans♪
Estic bé, no tinc res.
[Efra] Ja.
Pol…
Pol, tio.
[melodia de piano]
- Hola. - Hola.
- Que feu la prova aquí? - La prova?
La del VIH.
Ah, i tant. El test, sí.
Vine amb mi.
Vine.
Seu aquí.
A veure.
T'hauré de punxar el dit.
D'acord.
A veure.
Notaràs una pessigadeta.
Té.
Pressiona així una mica.
I…
Ja està.
A esperar.
[sospira]
Què?
Ah…
Ha sortit reactiu.
Reactiu… Positiu?
Sí.
Ho sento. Ho sento molt.
Vaig a…
A trucar per telèfon per protocol i…
tu estigues tranquil, d'acord?
Ho sento, és la meva primera vegada.
[to de trucada]
[el to s'atura]
[música emotiva]