‏NETFLIX מציגה
‏- סדרה מקורית של MOVISTAR -
‏נאצים.
‏בחדר האוכל של האוניברסיטה.
‏סימן לשיגעון.
‏או שאתם איתנו או שנהרוג אתכם.
‏אתה מבין? התמונה הזאת חשובה ‏למניעת הישנות האירועים.
‏מצטער, אבל זה כבר קרה.
‏רואנדה, סרביה, צ'ילה, ארגנטינה…
‏בלי צלב הקרס, אבל זה קרה.
‏אנחנו לא רק יזיזים?
‏בסדר.
‏אבל הייתי רוצה להיות יותר מזה. ‏-אנו לא חייבים להתחתן.
‏לא, ברור שלא.
‏קודם אני צריך לפגוש את אבא שלך.
‏חבר'ה, אמרו שיש חרקים מזיקים לעץ ‏בקירות המסדרון.
‏לכן מתקנים אותם.
‏התערוכה הזאת מגניבה, לא?
‏ראית את התמונות של הנאצים?
‏כן, מדהים.
‏נאצים אמיתיים, ‏או ליתר דיוק, כאלה מרשימת שינדלר.
‏כן, חרא רציני.
‏חרא, תראו את הרקטור.
‏תערוכה צנועה שמראה כיצד חדר האוכל
‏נראה לאורך ההיסטוריה, בה"א הידיעה.
‏ועכשיו תפגשו את האיש האחראי על השחזור.
‏קצת פלצני, "היסטוריה בה"א הידיעה".
‏בואו נתגנב פנימה.
‏אין מצב. ‏-בחייך, אוטי!
‏מה? ‏-עלולים להעיף אותנו מהאוני'.
‏בסדר. ‏-אף שהייתי רוצה שזה יקרה.
‏בואו פשוט נאכל ארוחת בוקר. ‏-קצת קפה…
‏נשמע טוב. ‏-או כמה בירות.
‏כדי להתחיל חזק. ‏-על מה דיברתם?
‏חכו רגע, חשבתי על משהו.
‏נלמד אתיקה בסוף השבוע הזה. ‏-בסדר.
‏אנחנו יכולים לפגוש את מינרווה, ‏היא חזרה מבואנוס איירס.
‏כן, מצוין.
‏חרא. לא, לא סיפרתי לכם.
‏יש שני דברים חשובים.
‏הראשון: מינרווה נשארת בארגנטינה.
‏לא… ‏-בחייך!
‏מה? ‏-כן, סבתא שלה חולה מאוד ו…
‏היא עומדת להתפגר.
‏אחי, "להתפגר". ‏אתה לא יכול להגיד את זה בצורה אחרת, ראי?
‏כן, אחי. תהיה רגיש.
‏אבל זו האמת האכזרית.
‏היא גוססת ומינרווה רוצה להיות שם איתה.
‏חרא. ‏-אני לא מאמין שהיא לא באה.
‏מטורף. ‏-זו הייתה החלטה קשה עבורה.
‏אני לא מופתע, היא שמחה להיות שם.
‏מה הדבר השני שאתה צריך לספר לנו? כי…
‏כן.
‏טוב, זה רק… קוסמו מת.
‏חרא. ‏-מסכן.
‏לפני 15 יום. זה בסדר, הוא היה ממש זקן.
‏מה זאת אומרת זה בסדר? זה הכלב שלך.
‏לא היינו החברים הכי טובים.
‏הוא לא שם זין על הכלב שלו.
‏או על זה שמינרווה לא חוזרת. ‏-מניאק!
‏קיוויתי שהיא תחזור. ‏-גם אני.
‏רציתי שהיא תעזור לי בתחרות הדיונים.
‏חרא, תחרות הדיונים.
‏איזו תחרות דיונים?
‏וידאל הציע שאחזיר את מועדון הדיונים
‏בסוף השנה ו…
‏אני אארגן את זה.
‏טוב, מגניב. ‏-יפה מאוד.
‏אבל אתה צריך לעשות את זה טוב.
‏אתה סומך על החבר שלך.
‏לא, אתה תעשה עבודה מצוינת, ‏אבל זו משימה גדולה.
‏טוב, אז אני אתחיל עכשיו ‏כי אני רוצה לעשות את זה.
‏טוב.
‏מזל טוב. ‏-תודה רבה.
‏שלום, מריה.
‏מה הסיפור עם מועדון הדיונים הזה?
‏פגישה משעממת בין ארבע אלמנות זקנות.
‏ברצינות, זה שווה את זה או לא?
‏הם באמת עושים את זה? ‏-כן.
‏אבל אני לא מבין למה ביאל רוקה אחראי.
‏אני מחבב אותו, ‏אבל איני יודע אם הוא יהיה טוב בזה.
‏אה, אבל אתה כן.
‏בטוח טוב ממנו.
‏תשמעי, אני לא אכנס לזה לבד,
‏אבל אם נעשה את זה יחד?
‏אל תערב אותי בזה. ‏אני עסוקה מספיק בשיעורים שלי,
‏אני לא צריכה לארגן דיונים ‏אחרי שעות הלימודים.
‏בסדר. אני אדבר על זה עם הדיקן.
‏וזה יעזור לך מאוד. ‏-כן, הוא מארגן את זה.
‏תקשיבו, נראה שתיקנו את המקרן.
‏נשתמש בו היום
‏כי אני רוצה לדבר איתכם
‏על קרל סייגן.
‏מדען שקידם את המדע
‏וחקר את היקום כפי שלא נחקר לפניו.
‏כן? אה, תיכנס.
‏תכירו, זה הדייט שלי.
‏קוראים לו…
‏אקסל. ‏-בדיוק, אקסל.
‏הוא משחזר את חדר האוכל ‏והוא רוצה להתחמק מעבודה
‏וליהנות מהשיעורים שלי.
‏בסדר, בואו נמשיך.
‏קרל סייגן אמר פעם:
‏"איפשהו
‏משהו מדהים ממתין
‏שיגלו אותו".
‏"נקודה כחולה בהירה"
‏התמונה הזאת צולמה לפני יותר מ-30 שנה.
‏זו תמונה של הגלקסיה שלנו ‏שצולמה מהגשושית וויאג'ר.
‏כאן יש נקודה כחולה בהירה…
‏זה כדור הארץ.
‏במילותיו של סייגן,
‏ביתנו הוא נקודה זעירה
‏בלבה של חשכה קוסמית.
‏בהתחשב בזה שאנחנו קטנים כל כך,
‏יש היגיון בכך שנהרוג זה את זה?
‏הכרחי לבקש כוח או פרסום?
‏אריק.
‏אומרים שאסטרונומיה יוצרת ענווה.
‏עבור סייגן, הדימוי הזה מדגיש
‏את האחריות שלנו
‏להתייחס יפה יותר זה לזה.
‏השאלה שלי שונה מעט:
‏מה הטעם בעשיית טוב?
‏ישנה טענה
‏כי עשיית טוב הכרחית לחיים משותפים.
‏אבל יש אנשים
‏שפועלים נגד החברה ‏ומנצלים את אלה שעושים טוב.
‏יש לי בעיה עם הרעיון של "עשיית טוב".
‏לא יודע…
‏זה נשמע קצת כמו
‏"תראו כמה טוב אני, ‏אני המושיע, אני עושה טוב".
‏זה לא ככה?
‏מי שעושה טוב הוא לא אדם טוב?
‏אולי אין אנשים טובים או רעים
‏אלא רק מעשים
‏טובים או רעים.
‏עשיית טוב חשובה פחות מתיקון הרע
‏או מחיקת הרע באמצעות מעשים טובים.
‏אז אנחנו מסכימים.
‏אנחנו חיים על במה קטנטנה שצפה ביקום,
‏אבל זה המקום היחיד,
‏כמה שידוע לנו, שבו קיימת
‏דו ערכיות בין טוב לרע.
‏בסדר, תשמעו.
‏אני צריכה נקודת מבט
‏שלא נוטפת חרדה מהמבחן המתקרב באתיקה.
‏יש לך דעות על טוב ורע?
‏טוב, תמיד היו דברים רעים שנעשים בשם הטוב.
‏אמירה נהדרת!
‏כן.
‏היטלר חיסל מיליוני יהודים בשם הטוב,
‏הגזע הארי. וזה היה נוראי, נכון?
‏הכול הולך בשם הטוב.
‏ואז, כשמתבוננים בתמונה של כדור הארץ,
‏עוצרים לחשוב
‏ואפשר לסכם הכול בשאלה אחת:
‏מה אנחנו עושים בחיים האלה ללא משמעות?
‏זו השאלה הגדולה, לא, חבר?
‏אז מה?
‏לפי האמירה הזאת, אתה חי בפסימיות.
‏המציאות פסימית.
‏עוד אמירה נהדרת.
‏ככה התחילה הפילוסופיה.
‏אנשים התבוננו במציאות ושאלו את עצמם:
‏"מה הבדיחה המייסרת הזאת, שהיא החיים?"
‏אני חושב שכדי להיות מבולבל בגלל החיים
‏לא צריך את התמונה הזאת של היקום.
‏מספיק להסתכל על היד. ‏אני עושה את זה לפעמים.
‏באמת, אני מסתכל על היד שלי
‏וחושב "למה היא ככה?
‏איך יכול להיות
‏שיש מיליוני ידיים ביקום שנראות אותו דבר,
‏אבל כל אחת מהן ייחודית?"
‏המכונה עובדת?
‏ביקשתי שיתקנו את המסנן.
‏התפקיד שלי הוא לשפר את המחלקה,
‏לא את כל הפרטים הקטנים.
‏כן, נודע לי שהחיית את תחרות הדיונים.
‏זה רעיון שלי,
‏כל עוד דוקטור לורנץ יסכים, כמובן.
‏הרקטור בעל יוזמה כתמיד.
‏הוא נלהב, את יודעת? כי הוא סומך עליי.
‏הוא יודע שאני תורם ליוקרת האוניברסיטה.
‏הטיפש הזה.
‏תקראי לו בשמו בבקשה.
‏מה קרה? את מאוהבת בו?
‏מספיק.
‏נמאס לי שאת רומזת שיש משהו בינינו.
‏בסדר, אני אשתוק.
‏את בסדר, מריה? ‏-כן.
‏באמת? ‏-כן!
‏תשמרי על השקט בבקשה.
‏את שואלת אותי כל יום אם אני בסדר ורומזת
‏לאפשרות שחזרתי לשתות. אז לא.
‏הירגעי, לא חזרתי לשתות,
‏וזה לא כי אני לא רוצה.
‏בסדר, ואם את מתפתה לחזור,
‏תתקשרי אליי וניפגש, בסדר?
‏רגע, לחזור למה?
‏כי אולי אני חוזרת לאקזיסטנציאליזם.
‏זה אותו חרא. אם היו עושים לפחות…
‏לגמרי. ‏-אתה לומד עם בולאניו?
‏כן.
‏וואו!
‏זה מטורף.
‏ראיתם את זה?
‏שלום. כן. ‏-כמה מוזר.
‏מה זה?
‏וואו.
‏אתם עושים את זה בחלקים?
‏לא. רק את החלק הקדמי.
‏אבל מה אתם משחזרים? את העץ?
‏כן.
‏הטיח הצבעוני, הבהט…
‏וואו.
‏זו עבודה רצינית.
‏אם אבא שלי היה שומע אותי… ‏למדתי ממנו. הוא היה המומחה.
‏אנחנו יכולים לעלות?
‏אוטי, אל תעמידי אותו במצב לא נעים.
‏כן. ‏-באמת?
‏כן, בואו, משם.
‏איזה מגניב!
‏ארנאו, אין לך שיעור מתמטיקה?
‏אם אני מפריע… ‏-אל תדאג, לך.
‏איפה הבחור השני שהיה איתך?
‏אה, פול. הוא מדבר עם מרצה.
‏אני חושבת שהפרויקט הזה ‏יהיה חוויה מבריאה עבור שנינו,
‏לפחות לי, אני מעשנת כדי לא לשתות.
‏לא חזרתי לזה.
‏לפני שתשאל.
‏תשמע לי. וידאל הוא לא האדם שלך.
‏אתה צריך להסביר ‏את הרעיון שלך ממגדל, לא מכיכר.
‏אתה יודע למה הרקטור הוא הרקטור?
‏כי הוא מחרבן כל יום ‏בשלוש אחר הצהריים כמו שעון,
‏באותו מקום, כבר חמש שנים.
‏בחייך!
‏אני לא צוחקת.
‏הדיקן הוא עוד לא הרקטור כי יש לו עצירות.
‏אז האיש שלך הוא הרקטור.
‏אבל, מריה, אתם כבר מכירים זה את זה.
‏הוא אוהב סטודנטים בעלי מוטיבציה.
‏אתה צריך להשתמש רק במילה אחת:
‏"יוקרה".
‏זו לא דרך להציג אסטרטגיות,
‏ליד דלת השירותים.
‏לא עדיף להכין הצעה רשמית?
‏תפסיק עם השטויות.
‏דבר איתו בשלוש אחר הצהריים
‏במסדרון הכי שקט במחלקה.
‏ותזכור: "יוקרה".
‏שלום. מה שלומך, דוקטור לורנץ?
‏אני פול, אני לומד פילוסופיה.
‏טוב. מה אתה רוצה?
‏שמעתי שיש מועדון דיונים.
‏זה רעיון של שוויאר וידאל, הדיקן.
‏באמת? ‏-דבר איתו.
‏פשוט רציתי להציע פורמט חדש.
‏דבר איתו על זה.
‏אני צריך…
‏זו שאלה של יוקרה.
‏אתה כאן הרבה זמן?
‏בדיוק הגעתי.
‏הייתי צריך ללכת
‏ופספסתי את הסיור…
‏כן. ‏-אבל אני אלך אם אני מפריע.
‏לא, חכה, אם כבר באת…
‏אם אתה אוהב טרמיטים…
‏אתה לא תגיד לי לרסס, נכון?
‏ברור שלא.
‏איזו עבודה, לא?
‏לנקות, למרק, לצפות בלכה, לצבוע מחדש…
‏זוהר ונוצץ, הם יקשיבו.
‏או!
‏יש גם עבודות שצריך לשייף.
‏זו עדינה מאוד. תיגע בה.
‏קדימה, תן לי את היד.
‏ככה זה היה בעבר.
‏ועכשיו…
‏מדהים.
‏כן.
‏יש קבוצת לימוד ביום שבת.
‏אני אבריז ממנה, ‏אנחנו יכולים לצאת לשתות משהו.
‏אם אתה רוצה.
‏אני לא יכול. אני מקבל כלב ביום שבת.
‏אה.
‏אימצתי כלב ואני הולך לאסוף אותו.
‏יפה.
‏זה נחמד.
‏אתה רוצה לבוא איתי?
‏מה? ‏-אתה יכול לבוא איתי.
‏לא.
‏כי… אם אבוא…
‏ברצינות? ‏-כן.
‏רק אם אתה רוצה.
‏היי!
‏יש כאן גם כלבי גרייהאונד?
‏כן.
‏אני אוהב אותם.
‏היה לי אחד לפני שנים.
‏היה לכם כלב פעם?
‏לא, אין סיכוי.
‏ההורים שלך לא אוהבים חיות?
‏טוב, זו הוצאה. ‏-הבנתי.
‏היי! תראה אותו! מה שלומך?
‏היי, חתיך, מה שלומך?
‏אני חייבת לומר שהוא ישן הרבה.
‏באמת? אתה אוהב לישון? זה טוב.
‏אל תיתן לו מהאוכל שלך ‏או שהוא לא יפסיק לנסות לאכול לך את האוכל.
‏בסדר.
‏שלחתי לך במייל סריקה ‏של תעודת הבריאות שלו
‏עם החיסונים והכול. ‏-מצוין, תודה רבה.
‏איך קוראים לו?
‏אין לו שם. אתה צריך לבחור.
‏להתראות. ‏-להתראות, תודה.
‏תשלח תמונות! ‏-כן.
‏כן, תודה. ‏-אין על מה.
‏שמעת אותה. תחשוב על שם.
‏לא, אחי, הוא שלך.
‏אתה רוצה לצאת איתו לטיול? אם כבר…
‏כן.
‏אני לא אוהבת את זה.
‏אני מתה על זה.
‏איך תחיי כאן? המקום הזה מתפרק לחתיכות.
‏חוץ מזה, הוא מטונף.
‏טוב, אז ננקה אותו.
‏אין מרפסת לגינה קטנה.
‏יכול להיות גרוע יותר.
‏אפשר לראות ירוק מבחוץ.
‏ילד, בוא לא נעמיד פנים
‏שזה המיטב שאירופה מציעה.
‏אמא!
‏מובן שלא.
‏הדירה מתוכננת רע, אין חימום…
‏המעלית צרה, כמעט קפקאית.
‏לא, לא נשכור אותה.
‏ובטח לא מסוכן נדל"ן שמוצץ סוכרייה על מקל.
‏אמא, מספיק!
‏אלה העצבים.
‏היא הפסיקה לשתות.
‏ויקטור!
‏ארנאו, מה אתה רוצה? ‏-מקלחת מהירה.
‏לך, תעזוב אותי.
‏לך מכאן!
‏אני רוצה להתקלח.
‏היי, פול. מה נשמע?
‏בסוף אטיאן השאיר לנו את הדירה ‏כדי שנוכל ללמוד.
‏כן, הוא כבר אמר לי.
‏את תאהבי את זה.
‏אני לא בא ללמוד כי אני עם אקסל.
‏מה?
‏מה קרה?
‏די, ארנאו, אני מדברת.
‏זה חשוב, לך מכאן. ‏-זה ממש מוזר.
‏הלכנו לאמץ כלב.
‏הוא הציע את זה ו… טוב, הנה אני.
‏זה משוגע! ברצינות?
‏לפחות אנו יודעים שהוא אוהב גברים.
‏אני לא יודע מה להגיד לו.
‏הוא נראה ידידותי.
‏אבל לא חייב לקרות שום דבר. לא יודע.
‏בחייך, ברור שלא!
‏אם…
‏טוב, נדבר אחר כך. ‏-בסדר.
‏בסדר, נתראה. ‏-טוב, ביי.
‏אתה רוצה אותו?
‏לא, כדאי שיתרגל אליך.
‏אפשר לעשות תורות. יש לנו כל היום.
‏או שאתה צריך ללמוד?
‏אני כבר יודע הכול.
‏שלום. ‏-שלום.
‏אתה אלפונסו רוביו אסקובר?
‏כן, מה זה? ‏-זה מרשות המסים.
‏המה? ‏-מס הכנסה. צריך חתימה שלך.
‏מה הבעיה?
‏אין לי מושג.
‏כנראה זימון.
‏תצטרך לחכות ליום שני.
‏מי בא, אלפונסו?
‏אף אחד.
‏אז אנחנו יוצאים או מה?
‏חכה רגע. איפה זה?
‏על פי אריסטו, המידות הטובות…
‏זין. ‏-הרגל שנובע מבחירה
‏שמהווה פשרה
‏בין העצמי להיגיון.
‏כן, אתה משוגע. ‏-מגניב.
‏זה נשמע נורא. ‏-זה נכון.
‏תראי… ‏-מוזר להיות כאן בלי מינרווה.
‏כן…
‏ראי, חשבתי שהיא מאוהבת בך ושהיא תחזור.
‏למה פול לא בא?
‏הוא אמר לי שהוא מעדיף ללמוד לבד.
‏אני חושב שאני מסיח את דעתו.
‏תגידו לפול שהוא צריך לעבור לגור כאן,
‏שישלם את החלק של מינרווה בשכ"ד.
‏אנחנו לא צריכים להגדיר ‏גם כל חלק בהגדרת המידות הטובות?
‏מנהג: חזרה על פעולה מסוימת לאורך זמן.
‏נובע מבחירה: מתייחס לכך ‏שכשעושים פעולה מוסרית
‏צריך להתכוון לזה.
‏וואו… ‏-חרא, הלכת עד הסוף, גבר.
‏כן. כמה מינרווה שילמה על החדר?
‏ארבע מאות.
‏אתה באמת רוצה לעבור לגור כאן?
‏זה נראה כאילו אני קופץ על ההזדמנות, אבל…
‏אני רוצה לצאת מהבית.
‏תעשה מה שאתה רוצה, אתה בוגר. ‏-כמובן.
‏הפסד שלך אם לא תעשה את זה. ‏-לפעמים צריך פשוט להחליט.
‏פילוסופיה לא מלמדת משהו מסוים.
‏לומדים לחשוב, וזה הרבה.
‏על העולם, על מהות של דברים, ‏על החשיבה עצמה…
‏רוב חבריי ללימודים לא יסיימו את המסלול.
‏הם לא מוכנים. ארבעתנו נסיים.
‏אתה מדבר כאילו כבר למדת הכול.
‏לא, לא…
‏סטודנטים לפילוסופיה ‏עלולים להיות יהירים עם הזמן.
‏אני לא מתכוון לפגוע.
‏אל תתרגז, גבר. ‏-כן, אתה לא רוצה לפגוע,
‏לכן אתה קורא לי שחצן.
‏שמע, פעם אמרו לי אותו דבר,
‏בהתחלה נפגעתי, אבל אחר כך חשבתי…
‏"חרא, זה נכון".
‏אולי זה משפיע על רמת המגניבות שלך.
‏זה חוסר ביטחון.
‏גבר, אנחנו חברים.
‏אחרת לא הייתי מזמין אותך.
‏נכון, לאקי?
‏לאקי זה טוב, טוב מאוד.
‏אמרו לך לא לעשות את זה.
‏הוא רעב. תראה כמה הוא אוהב את זה.
‏אבא שלי.
‏כן.
‏מה?
‏ברור שאמרתי שלום לרקטור, אבא. כן.
‏אני אומר לו שלום כל יום.
‏כן. אני בא. טוב?
‏בסדר. ביי.
‏החברה הייתה שלו.
‏הוא יודע שאני לא אוהב את העבודה כמוהו.
‏אבל…
‏אוכיח לו שאני אצליח, חדר האוכל יהיה אדיר
‏ונקבל מבול של הצעות עבודה.
‏לאקי, הבעלים שלך דיבר בהתרברבות.
‏בסדר, הבאתי את הפיצות.
‏צריך לחמם אותן.
‏מה זה, לעזאזל?
‏לאורה מצאה את הבקבוק הזה ‏מוחבא מאחורי מכונת הכביסה.
‏אפילו לא זכרתי אותו.
‏שקרנית!
‏אני אומרת לך שלא זכרתי
‏שהחבאתי שם את הבקבוק הזה, קיבינימט!
‏חזרת לשתות!
‏את סתומה? מה הבעיה שלך?
‏קצת כבוד, גברת בולאניו!
‏אני לא שמה זין.
‏עדיף שנלך.
‏אה!
‏יפה מאוד.
‏בסדר, לכו לשאוף אוויר צח!
‏כלומר…
‏אחר כך תבקשו ממני לשכור לכם דירה.
‏בן כמה אתה?
‏ארבעים ושתיים. ‏-אה.
‏אין לך הרבה בטן, יחסית לגילך.
‏ואת כולך מקומטת.
‏מריה!
‏להתראות, סילביה.
‏אני אתן לכם להמשיך עם ההערכות.
‏למה לא אמרת לי שום דבר?
‏את בסדר? חכה בפנים, שאווי.
‏כמה חמוד.
‏"שאווי מותק, חכה בפנים". ‏-לא אמרתי "מותק".
‏לפחות תודי בעובדה שאת מזיינת אותו!
‏את מוכנה להנמיך את הקול?
‏היא לא מסוגלת להיות דיסקרטית?
‏אתה, תשתוק!
‏היה קל, לא?
‏"מריה, אני שוכבת עם הדיקן".
‏אבל לא! אפס אמון!
‏ברור שאת לא בסדר.
‏אני בסדר גמור.
‏את זו שיש לה בעיה, עם הגבר הזה בבית שלך.
‏בדקת אם מחוברים חוטים לזרועותיו?
‏את משוגעת לגמרי!
‏אילו חוטים?
‏שבאמצעותם מזיזים בובות!
‏הוא הבובה של הרקטור!
‏אלוהים, את במצב נוראי!
‏אני בטוחה שהזין שלו מעץ!
‏אני משוגע עלייך.
‏צריך לקבל החלטות בחיים.
‏לא היו לנו בעיות.
‏והסתדרתי מצוין עם החברים שלך מפילוסופיה.
‏טוב, אתה לא תאבד חברים.
‏או אותי.
‏אני מסתדרת עם הרבה מהאקסים שלי.
‏היינו יחד בתקופה מוזרה.
‏לא, את מוזרה.
‏חכה, יש כאן אהבה. אתה חשוב לי.
‏ההורים שלך יודעים?
‏אני לא מבקשת מהם רשות.
‏רק היום התקלחנו יחד.
‏אני מקווה שהוא יאהב את הבית החדש שלו.
‏אני בטוח שכן.
‏טוב…
‏נתראה באוניברסיטה ביום שני, נכון?
‏כן.
‏כמובן.
‏נהניתי היום.
‏גם אני.
‏להתראות.
‏אקסל.
‏למה רצית להיות איתי?
‏כלומר…
‏טוב, בטח כבר יש לך חברים, לא?
‏ביקשת ממני לבוא ‏לאסוף את הכלב בלי להכיר אותי…
‏אני מניח שזה קצת מוזר. הייתי לחוץ.
‏הנחתי שיקרה משהו,
‏אבל בסוף לא קרה שום דבר.
‏זה מכיוון שאתה לא מחבב אותי?
‏לא שמת לב כמה לחוץ הייתי?
‏לא. ‏-טוב, אבל הייתי.
‏כי אני מחבב אותך מאוד.
‏אני לא רוצה לסיים את היום בסקס קל
‏כמו סיפורים אחרים שהיו לי ‏ולא הובילו לשום מקום.
‏לא יודע, מה דעתך?
‏בוא נכיר זה את זה.
‏בוקר טוב. ‏-בוקר טוב.
‏בסדר…
‏קיבלתי את המעטפה הזאת…
‏אני קצת מבולבל, האמת.
‏זה זימון.
‏רשמת את שכר הדירה שלך כהוצאה מוכרת.
‏כן. אני לא יכול לעשות את זה?
‏לא.
‏רשות המס לא מתירה את זה.
‏אתה תצטרך לשלם את מה שאתה חייב ‏לרשות המס, בתוספת קנס.
‏זה יוצא בסך הכול…
‏כ-7,000 אירו.
‏אלוהים אדירים!
‏אתה יודע שאתה יכול לחלק את התשלום, נכון?
‏אבל זה בלתי אפשרי.
‏לא. ככה זה.
‏אני רק רציתי לחסוך קצת.
‏חשבתי שזה מותר, חבר שלי סיפר לי…
‏לא, אנחנו לא יכולים להפריד ‏בין קיומו של העולם
‏לתפיסה שלנו אותו. ‏-יש בעיה אחת:
‏אם מה שאנחנו רואים ‏הוא סובייקטיבי ויש לנו דעה,
‏זה חסר ערך והאמת נהיית שקר.
‏כדאי לך להירשם למועדון הדיונים.
‏יש לנו שולחן, טוב? ‏-קדימה.
‏נו, איך היה?
‏אנחנו ניפגש שוב. זה נראה טוב.
‏את וארנאו?
‏זהו? ‏-אחי, הגיע הזמן, לא?
‏לא יודע… ‏-פול!
‏תספר לנו איפה היית ביום שבת, לא?
‏אמרתי לכם שהייתי צריך ללמוד בבית, ‏אחרת לא הייתי מצליח להתרכז.
‏כן, למדת, ממש.
‏מה?
‏הייתי עם אקסל.
‏מחדר האוכל?
‏הנגר!
‏חרא, רגע, אבל מה עם אטיאן?
‏השותף שלי לדירה ממש דלוק עליך.
‏כבר עברת לשם? ‏-הלילה.
‏אבל אם לא אוכל לשאול בגלל החרדה,
‏אני ארוץ לזרועותיו של אטיאן.
‏כן. ‏-הוא עמוס מדי.
‏רגע, פול, זה לא אבא שלך?
‏אדון רוביו.
‏באמת חשבת שתוכל להערים על רשות המסים, אבא?
‏אני אומר לך שלא היה לי מושג שזו הונאה.
‏לפרננדו מהבר יש דירה בסאלו…
‏פרננדו מהבר ישלם 7,000 אירו במקומך?
‏אני צריך עבודה בדחיפות, פול.
‏הלוואי שזה היה פשוט כל כך.
‏גלוריה יודעת?
‏היא לא צריכה לדעת. למה לדעתך באתי לכאן?
‏לא, אתה צריך לדבר על זה עם גלוריה, אבא.
‏אני אמות מבושה.
‏אני אטפל בזה בעצמי, אבל אני צריך עבודה.
‏יש לך אנשי קשר,
‏אולי צריכים מחנה רכבים בחניון
‏או שתשאל בסופר שעבדת בו.
‏אני אעשה מה שאוכל, מה שזה לא יהיה,
‏אני אפילו אקרצף רצפות.
‏אני אעשה מה שאני יכול, אל תדאג.
‏אבל תקשיב, אתה צריך לדבר עם גלוריה.
‏תאמין לי, עדיף להיות גלויים.
‏אמא?
‏אף פעם לא קיבלת החלטות טובות.
‏תן לי לדבר איתה.
‏זה נכון שנפרדת מארנאו?
‏אז מה אם נפרדתי ממנו?
‏"אז מה"? ‏-תקשיבי, אוטי…
‏מותק, על מה את מדברת? ‏רגע, תני לי…
‏אוטי, ארנאו בחור טוב, ‏את לא תמצאי מישהו כמוהו.
‏סלבדור לא יודע. ‏-סוניה לא מעזה לספר לו.
‏זו הבעיה שלך, נכון, אבא?
‏שזה יפגע בעסקאות שלך עם אבא של ארנאו.
‏אין לך כבוד. את חסרת בושה!
‏די, תתבגרי, לעזאזל!
‏אחים שלך כבר מיושבים ‏ויש להם עבודה,
‏ואת כאן, חיה על חשבון אחרים.
‏זה נגמר. אני לא אשלם!
‏אוריול… ‏-שקט.
‏לא! ‏-הדירה על שמי,
‏תיפרדי לשלום מהדירה.
‏ואני שילמתי גם על זה.
‏עזבי! ‏-אבא!
‏אבא, מה אתה עושה?
‏קדימה!
‏תחשבי על זה, אוטי.
‏לואיזה!
‏אווה, לקצבייה בבקשה.
‏מה נשמע, אפרה? ‏-חרא.
‏מה שלומך? ‏-מה קורה, גבר?
‏מה שלומך? ‏-עבר הרבה זמן.
‏כן, מה נשמע?
‏טוב. ‏-טוב?
‏כן.
‏אתה לא רוצה לחזור למקום המחורבן הזה.
‏לא.
‏טוב, רציתי לשאול אם…
‏אם אתם צריכים מישהו.
‏זה בשביל אבא שלי,
‏הוא נואש… ‏-כן.
‏לא, אחי, זה בלתי אפשרי.
‏יש כאן אפילו פחות עובדים משהיו.
‏פיטרו אנשים.
‏מלא. ‏-מה עם אנקרנה?
‏הלכה. ‏-באמת?
‏כן, היא הראשונה שעזבה.
‏כן, זה נורא.
‏התקשרתי לפני כמה זמן, לא ענית.
‏אליי? ‏-כן.
‏אה… לא ידעתי. ‏-בסדר.
‏זו גם אשמתי,
‏לא התעקשתי או… ‏-טוב, כן…
‏נשתה בירה מאוחר יותר?
‏כן.
‏כן? ‏-כן, בסדר.
‏להתראות. ‏-בסדר, נתראה, גבר.
‏אז אתה חנון. ‏-כן, בדיוק.
‏לפחות קצת. אתה עובר את כל השיעורים?
‏כן, עד כה. יש לי מבחן באתיקה מחר.
‏וואו. פילוסופיה.
‏עשית את זה. ‏-כן.
‏אני מקווה לסיים את הלימודים ו…
‏להיות מורה יום אחד ו…
‏צעד אחר צעד.
‏אמרת שהתקשרת אליי, נכון? מתי?
‏אני חיובי לאייץ'-איי-וי.
‏יש לך…
‏יש לי אייץ'-איי-וי.
‏אני יודע כבר…
‏חצי שנה, פחות או יותר.
‏אתה בסדר?
‏כן.
‏אני בטיפול.
‏אולי…
‏כדאי שתיבדק.
‏רגע, אפרה,
‏כמה זמן יש לך את זה?
‏לא ידעתי כשהיינו יחד, אני נשבע.
‏רוצו, הנה באה העוגה!
‏אני לא מבין, אני תמיד משתמש בקונדום.
‏עם כולם. ‏-לא איתי.
‏אפילו לא פעם אחת.
‏"יום הולדת שמח"…
‏זה סתם מזל רע.
‏"יום הולדת ליארה…"
‏חוץ מזה, אני מרגיש בסדר גמור.
‏לא שמתי לב לשום דבר או… ‏-גם אני הרגשתי בסדר.
‏אתה צריך להיבדק, אפילו אם זה רק…
‏רק לפסול את האפשרות.
‏"היא נהיית זקנה"…
‏אני בסדר, אני נקי.
‏פול…
‏פול, גבר.
‏- בית מרקחת -
‏שלום. ‏-שלום.
‏אתם עושים כאן את הבדיקה?
‏הבדיקה?
‏כן, הבדיקה של אייץ'-איי-וי.
‏כן, הבדיקה. בוא איתי.
‏שב.
‏בסדר.
‏אני אדקור לך את האצבע.
‏בסדר.
‏בוא נראה.
‏אתה תרגיש דקירה, בסדר?
‏ואני אסגור…
‏שם…
‏הנה, תלחץ על זה.
‏ו… זהו זה. עכשיו צריך לחכות.
‏מה?
‏זה…
‏זה יצא עם תגובה.
‏תגובה… חיובית?
‏כן.
‏מצטערת, אני ממש מצטערת.
‏אני… אני ניגשת לטלפון
‏בשביל הנוהל, ו…
‏אל תדאג, בסדר?
‏מצטערת, זו פעם ראשונה שלי. אני מצטערת.
‏- אקסל -
‏תרגום כתוביות: מיכל בוביס