NETFLIX PREDSTAVLJA
ORIGINALNU MOVISTAR+ SERIJU
Nacisti.
U Blagovaonici.
Znak bezumlja.
Ili si s nama ili ćemo te ubiti.
Kužiš? Ta je slika važna kako se to više ne bi ponovilo.
Oprosti, ali već jest.
U Ruandi, Srbiji, Čileu, Argentini.
Bez svastike, ali se dogodilo.
Nismo li mi samo frendovi za seks?
Dobro.
-Ja želim više. -Ne moramo se vjenčati.
Naravno da ne moramo.
Najprije moram upoznati tvog oca.
Momci, rekli su da u zidovima ima moljaca.
Zato ih restauriraju.
Izložba je zakon, zar ne?
Vidjeli ste nacističke slike?
Da, nevjerojatno.
Pravi nacisti, oni sa Schindlerove liste.
Da. Opako.
Sranje! Pogledajte rektora.
Skromna izložba prikazuje kako je Blagovaonica
gledala u oči povijesti, s velikim „P”.
Upoznat ćete čovjeka zaduženog za restauraciju.
Malo pretenciozno. Povijest s velikim „P”.
Ušuljajmo se.
-Nema šanse! -Daj, Oti!
-Što? -Mogu nas izbaciti.
-Dobro. -Ne kažem da ne bih htio.
-Idemo na doručak. -Gutljaj kave.
-Zvuči dobro. -Ili pivo.
-Za snagu. -O čemu to govoriš?
Čekajte malo, razmišljao sam.
Hajdemo zajedno učiti etiku za vikend.
Minerva se vratila iz Buenos Airesa.
Sjajno.
Ne, nisam vam rekao.
Dogodile su se dvije važne stvari.
Prva je ta da ostaje u Argentini.
-Ne. -Ma daj.
-Što? -Baka joj je jako bolesna
i ubrzo će krepati.
-Čovječe, krepati. -Ne možeš to drukčije reći?
Da, budi malo obzirniji.
Ali to je istina.
Umire i Minerva želi biti uz nju.
-Jebiga. -Ne mogu vjerovati da ne dolazi.
-Užas. -Teško je donijela tu odluku.
Neobično, bila je sretna ovdje.
Koja je druga stvar?
-Jer… -Da.
Pa… Cosmo je umro.
-Sranje. -Jadničak.
Prije 15 dana. Dobro, bio je star.
Dobro? Bio je tvoj pas.
Nismo najbolji prijatelji.
Nije ga briga za psa
-ni za Minervu. -Kretenu!
-Volio bih da se vrati. -I ja.
Želim joj pomoći s debatnim klubom.
Sranje, debatni klub.
Kakav debatni klub?
Vidal je predložio da ponovno osnujemo
debatni klub, na kraju godine.
Organizirat ću ga.
-Sranje. -Zakon, zar ne?
Ali mora biti dobar.
Mi ćemo pomoći.
Ne, bit ćeš jebeno sjajan. To je velik posao.
Onda počinjem već sad. Želim to.
Dobro.
-Čestitam. -Hvala.
Zdravo, María.
Kakav je to debatni klub?
Dosadan sastanak unutar četiri zida.
Ozbiljno, vrijedi li to što?
-Osnovat će ga? -Da.
Ne razumijem zašto je Biel Roca glavni.
Drag mi je, ali neće to dobro odrađivati.
A vi hoćete.
Zacijelo bolje od njega.
Neću to raditi sam.
Pokrenimo ga zajedno.
Ne miješajte mene. Dosta mi je predavanja.
Ne trebam još i mračne debate.
Dobro. Razgovarat ću s dekanom.
-To će jako pomoći. -On ih organizira.
Čini se da su popravili projektor.
Danas ćemo ga upotrijebiti
jer vam želim opet pričati
o Carlu Saganu.
Promicatelj znanosti,
koji je na poseban način proučavao svemir.
Da? Uđite.
Ovo je moj dečko.
-Zove se… -Axel.
Tako je. Axel.
Restaurira Blagovaonicu i izbjegava posao
uživajući na mojim predavanjima.
Dobro, Nastavimo.
Carl Sagan je rekao:
„Negdje
nešto nevjerojatno čeka
da bude otkriveno.”
SITNA PLAVA TOČKA
Ovo je uslikano prije više od 30 g.
To je slika galaksije uslikana s Voyagera.
Ova plava točka,
to je Zemlja.
Sagan kaže
da je naš dom sićušna mrlja
usred kozmičke tame.
Budući da smo tako mali,
ima li smisla da ubijamo jedni druge?
Je li potrebno težiti moći i slavi?
Eric.
Kažu da astronomija stvara poniznost.
Prema Saganu, ova slika naglašava
našu odgovornost
da budemo bolji jedni prema drugima.
Moje je pitanje malo drukčije.
U čemu je smisao toga da budeš dobar?
Smatra se
da je to potrebno za suživot.
Ali neki se protive društvu
i iskorištavaju one koji čine dobro.
Imam problem s konceptom „činiti dobro”.
Ne znam.
Recimo,
neki žele da svi vide njihovu dobrotu i glumataju spasitelje.
Nije li tako?
Činiti dobro ne znači biti dobar?
Možda nema dobrih i loših ljudi,
nego samo dobrih
i loših djela.
Činiti dobro nije toliko važno kao iscjeljivati loše
ili eliminirati loše dobrim djelima.
Onda se slažemo.
Živimo na sićušnoj pozornici koja pluta u svemiru,
ali to je jedino mjesto
za koje znamo, gdje je utvrđeno
proturječje između dobra i zla.
Dobro, slušajte.
Trebam perspektivu
koja nije zamrljana strahom zbog ispita.
Ima li mišljenja o dobrom i lošem?
Lošem se uvijek pribjegavalo u ime dobra.
Odlična tvrdnja!
Da.
Hitler je ubio milijune Židova u ime dobra,
arijske rase. Bio je to pakao.
Sve prolazi u ime dobra.
Kad gledamo sliku Zemlje,
prestanemo razmišljati
i sve se svede na samo jedno pitanje:
Što radimo u ovom svijetu bez smisla?
To je veliko pitanje. Zar ne?
Pa što?
Time pokazuješ da živiš u pesimizmu.
Stvarnost je pesimistična.
Još jedna odlična izjava.
Tako je nastala filozofija.
Ljudi su promatrali stvarnost i zapitali se
kakva je to nesretna šala taj život.
Da biste bili zbunjeni životom,
ne morate gledati u sliku svemira.
Pogledate si u dlan. Ja to katkad činim.
Da. Pogledam si u dlan
i pitam se zašto je takav.
Kako je moguće da postoje
milijuni dlanova u svemiru koji izgledaju isto,
a svaki je drukčiji?
Radi li?
Zatražio sam da poprave filtar.
Moj je posao poboljšati odsjek,
a ne rješavati sitne detalje.
Razumijem, obnovili ste debatni klub.
Bila je to moja ideja.
Ako to dr. Llorenç odobri.
Najproaktivniji rektor dosad.
Entuzijastičan je. Jer mi vjeruje.
Zna da radim na ugledu sveučilišta.
Kakva besmislica.
Nazovi ga imenom, molim te.
Zaljubljena si u njega?
Dosta.
Dosta mi je toga da govoriš kako se nešto događa.
Dobro, šutjet ću.
-Jesi li dobro? -Jesam.
-Stvarno? -Da. Jesam!
Stišaj se.
Svaki me dan to pitaš i time pokušavaš provjeriti
jesam li se vratila alkoholu. Nisam.
Smiri se, nisam se vratila.
Ali itekako želim.
Kad se poželiš vratiti,
nazovi me i naći ćemo se.
Čekaj. Čemu se vratiti?
Jer možda se vraćam egzistencijalizmu.
Isto sranje. Da su bar…
-Istina. -Imamo li Bolañicu?
Da.
Ajme!
Ludnica!
Jeste li vidjeli?
-Halo? Da. -Neobično.
Što je to?
Bože.
Radiš u svi dijelovima?
Ne, radim samo na prednjem dijelu.
Ali što restauriraš? Drvo?
Da.
Obojeni gips, alabaster.
Ajme.
To je velik posao.
Da me tata čuje. Od njega sam učio. On je stručnjak.
Smijemo li gore?
Oti, ne kompliciraj mu stvari.
-Smijete. -Stvarno?
Da, slobodno. Onuda.
Zakon!
Arnau, ne moraš li na matematiku?
-Ako smetam… -Ne brini se, idi.
Gdje ti je onaj drugi momak?
Pol. Razgovara s profesoricom.
Projekt će na nas djelovati terapeutski.
Bar na mene. Pušim umjesto da pijem.
Nisam opet počela.
Prije nego što pitate.
Vjerujte mi. Vaš čovjek nije Vidal.
Morate objasniti ideju iz šire, a ne uže perspektive.
Znate li zašto je rektor postao rektor?
Zato što sere svaki dan točno u tri poslijepodne
na istom mjestu već pet godina.
Dajte!
Ne smijem se.
Dekan nije rektor zato što nema zatvor.
Vaš je čovjek rektor.
María, vi se već poznajete.
On voli motivirane studente.
Upotrijebite samo jednu riječ:
Prestiž.
Neću predstavljati strategiju
na vratima zahoda.
Nije li bolje napisati prijedlog?
Prekinite s besmislicama.
Razgovarajte s njim u tri sata
u najtišem hodniku na odsjeku.
I ne zaboravite, prestiž.
Zdravo. Kako ste, dr. Llorenç?
Ja sam Pol. Studiram filozofiju.
Dobro. Recite.
Čuo sam za debatni klub.
To je ideja dekana Xaviera Vidala.
-Je li? -Razgovarajte s njim.
Samo želim predložiti novi format.
To recite njemu.
Trebam…
Pitanje je prestiža.
Dugo si ovdje?
Sad sam stigao.
Morao sam ići,
pa sam propustio obilazak.
-Dobro. -Idem ako smetam.
Ne, čekaj. Budući da si ovdje…
Ako voliš termite.
Nećete ih samo raskužiti?
Naravno da ne.
Kakav posao.
Čišćenje, poliranje, ostakljivanje, bojenje polikromirane…
Samo da je sjajno i lijepo.
Opa!
Neke dijelove treba ispolirati.
Ovaj je jako fin. Dotakni.
Hajde, daj mi ruku.
Bio je ovakav.
A sad…
Predivno.
Da.
U subotu je grupno učenje.
Preskočit ću ga i možemo na piće.
Ako želiš.
Nemoguće. U subotu dobivam psa.
Dobro.
Posvojio sam psa i idem po njega.
Dobro.
To je lijepo.
Ideš sa mnom?
-Što? -Možeš ići sa mnom.
Ne mogu jer… Ako odem…
-Ozbiljno? -Da.
Ne moraš.
Hej!
I to su hrtovi?
Jesu.
Sviđaju mi se.
Davno sam imao jednog.
Jesi li kad imao psa?
Ne. Nisam.
Vole li tvoji životinje?
-To je trošak. -Da.
Hej! Gle ti njega! Kako si?
Ljepotanu, kako si?
Da čujem.
Moram reći da mnogo spava.
Da? Voliš spavati? Dobro.
Ne dajte mu ljudsku hranu
jer ga nećete moći zaustaviti.
Dobro.
Na mail sam vam poslala zdravstveni karton
-s cjepivima i ostalo. -Sjajno, hvala.
Kako se zove?
Nema ime. Vi ga odaberite.
-Doviđenja. -Doviđenja, hvala.
-Pošaljite fotografije! -Hoću.
-Budem, hvala. -Nema na čemu.
Čuo si je. Nadjeni mu ime.
Ne mogu, tvoj je.
Hoćeš li ga šetati?
Može.
Ne sviđa mi se.
Meni se jako sviđa.
Kako ćete živjeti ovdje? Raspada se.
Osim toga, prljavo je.
Očistit ćemo ga.
Nema balkona za malo dvorište.
Moglo bi biti i gore.
Vani imate zelenila.
Djeco, nemojmo se praviti da je ovo najbolje što se nudi u Europi.
Mama!
Naravno da nije.
Loše je dizajniran, nema grijanja.
Dizalo je usko i izgleda sramotno.
Ne, nećemo ga uzeti.
Posebice ne od agenta koji liže lizalicu.
Mama, prestani!
To su živci.
Prestala je piti.
Victore!
-Arnau, što želiš? -Otuširati se.
Ma daj, pusti me.
Makni se!
Želim se tuširati.
Zdravo, Pole. Što ima?
Etienne nam je ostavio stan za učenje.
Da, već mi je rekao.
Svidjet će ti se.
Ne mogu doći jer sam s Axelom.
Što?
Što se dogodilo?
Arnau, prestani. Razgovaram.
-Važno je, makni se. -Tako čudno.
Išli smo posvojiti psa.
On je to predložio i eto me.
Ludnica! Stvarno?
Bar znamo da voli tipove.
Ne znam što bih rekao.
Djeluje prijateljski.
Ali ništa se ne mora dogoditi. Ne znam.
Ma daj! Kako da ne!
Ako…
-Pričat ću ti poslije. -Dobro.
-Dobro, vidimo se. -Može, bok.
Želiš ga šetati?
Ne. Mora se naviknuti na tebe.
Izmjenjivat ćemo se. Imamo cijeli dan.
Ili moraš učiti?
Već znam sve.
-Zdravo. -Zdravo!
Vi ste Alfonso Rubio Escobar?
-Jesam. Zašto? -Ovo je iz Porezne.
-Što? -Porez. Morate potpisati.
U čemu je problem?
Nema problema. Vjerojatno poziv na sud.
Morate čekati do ponedjeljka.
Tko je to bio, Alfonso?
Nitko.
Onda, idemo li van?
Čekaj. Gdje je?
Vrlina prema Aristotelu.
-Sranje. -Metoda elektivne osobine
koje se sastoji od kompromisa
povezanog sa sobom na temelju obrazloženog.
-Da. Ludo. -Super.
Zvuči grozno.
-Točno. -Pa, gledaj…
Čudno je ovdje bez Minerve.
Da.
Rai, mislila sam da te voli i da će se vratiti.
Zašto Pol nije došao?
Rekao mi je da želi učiti sam.
Ja ga dekoncentriram.
Recite Polu da dođe živjeti ovamo,
tako da plati Minervin dio.
Ne trebamo li definirati svaki dio vrline?
Navika, ponavljanje određene akcije unutar određenog vremena.
Elektivna, odnosi se na moralno djelovanje
koje pojedinac želi činiti.
-Ajme. -Baš rasturaš, stari.
Da. Koliko je Minerva plaćala sobu?
Četiri stotine.
Ti želiš živjeti ovdje?
To je dobra prilika.
Želim se iseliti.
-Radi što želiš. Odrastao si. -Naravno.
-Ne propuštaj priliku. -Katkad moraš odlučiti.
Filozofija te ne uči ničemu određenom.
Naučiš razmišljati, a to mnogo znači.
O svijetu, stvarima, o samom razmišljanju.
Većina mojih kolega neće završiti studij.
Nisu spremni. Nas četvero hoćemo.
Govoriš kao da si već sve naučio.
Ma ne.
Studenti filozofije znaju se uobraziti.
Samo želim dobro.
-Nemoj se ljutiti. -Želiš dobro
kad me nazivaš pretencioznim.
Meni su jednom rekli isto.
Najprije sam se osjećao napadnutim,
ali sam shvatio da je istina.
Možda to utječe na tvoju smirenost.
To je nesigurnost.
Prijatelji smo.
Inače te ne bih pozvao.
Dobro, Lucky.
Lucky je super. Stvarno.
Rekli su ti da to ne radiš.
Gladan je. Pogledaj kako mu se sviđa.
Moj otac.
Da.
Što?
Naravno da sam pozdravio rektora, tata.
Pozdravljam ga svaki dan.
Da, dolazim. Dobro?
Dobro. Bok.
Tvrtka je bila njegova.
Zna da ne volim taj posao kao on.
Ali…
Vidi da ga znam raditi. Blagovaonica će biti sjajna
i ponude će nahrupiti.
Lucky, vlasnik je malo arogantan.
Dobro. Nosim pizze.
Treba ih podgrijati.
Koji je ovo vrag?
Laura je pronašla bocu skrivenu iza perilice.
Ni ne sjećam se.
Lažeš!
Kažem ti kako se ne sjećam
da sam skrila tu bocu. Isuse!
Opet si počela piti.
Jesi li poludjela? Što je tebi?
Malo poštovanja, gđo Bolaño!
Jebe mi se!
Najbolje da idemo.
Opa!
Sjajno.
Dobro, idite na svjež zrak!
Zbilja.
Poslije ćete me tražiti da vam iznajmim stan.
Koliko imate godina?
Četrdeset dvije.
Nemate trbuh za svoje godine.
A vi ste se objesili.
María!
Doviđenja, Silvia.
Pustit ću te da nastaviš s ispitima.
Zašto mi ništa nisi rekla?
Jesi li dobro? Xavi, pričekaj unutra.
Kako lijepo.
-Xavi, dušo, pričekaj unutra. -Nisam to rekla.
Bar priznaj da ga ševiš!
Stišaj se!
Ona ne može biti diskretna.
Začepi!
To je bilo lako.
María, ševim dekana.
Ali ne. Nimalo povjerenja!
Očigledno nisi dobro.
Odlično sam.
Ti imaš problema s tim tipom u svom domu.
Ima li konce u rukama?
Ti si luda! Luda!
Zašto konce?
Na kojima vise lutke!
On je obični lutkar!
Bože moj. U užasnom si stanju!
Sigurna sam da ima drven kurac!
Lud sam za tobom.
Moraš donijeti odluku.
Nismo imali problema.
I dobro se slažem s tvojim prijateljima.
Nećeš izgubiti prijatelje.
Ni mene.
Mnogi se nastave družiti.
Bilo je neobičnih vremena.
Ti si neobična.
Čekaj, ima ljubavi. Važan si mi.
Znaju li tvoji roditelji?
Ne tražim ih dopuštenje.
Danas smo se zajedno tuširali.
Nadam se da će mu se svidjeti dom.
Siguran sam da hoće.
Dakle…
Vidimo se u ponedjeljak?
Da.
Naravno.
Uživao sam danas.
I ja.
Bok.
Axele.
Zašto si htio biti sa mnom?
Hoću reći…
Zacijelo imaš prijatelje.
Mene si pozvao da idem s tobom po psa, a ne poznaješ me.
To je nekako čudno. Bio sam nervozan.
Djelovalo je kao da će se nešto dogoditi
na kraju, ali nije.
Zato što ti se ne sviđam, zar ne?
Nisi primijetio moju nervozu?
-Nisam. -E pa, bio sam.
Jer mi se jako sviđaš.
Ne želim završiti samo s običnim seksom
kao inače, što ne vodi ničemu.
Ne znam. Što misliš?
Upoznajmo se.
KARTA: R-27 STOL: 8
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
U redu.
Primio sam ovu obavijest.
Pomalo sam zbunjen.
To je poziv na sud.
Niste naveli stanarinu kao prihod.
Da, zar to ne smijem?
Ne smijete.
Porezna uprava to ne dopušta.
Morate platiti dug i kaznu.
To je sveukupno
oko 7000 eura.
Bože moj!
Znate da možete platiti u ratama?
Ali to je nemoguće.
Ne. Tako je kako jest.
Samo sam htio malo uštedjeti.
Mislio sam da se to smije. Prijatelj mi je rekao…
Ne možemo razdvajati postojanje svijeta
-od naše percepcije. -Postoji problem.
Ako je ono što vidimo subjektivno i ako je to mišljenje,
onda je bezvrijedno, a istina postaje laž.
Prijavi se u debatni klub.
-Imamo stol. -Idemo.
Kako je bilo?
Opet ćemo se naći. Djeluje dobro.
A ti i Arnau?
-Već? -Bilo je i vrijeme, zar ne?
-Ne znam. -Pole!
Moraš nam reći gdje si bio u subotu.
Već sam vam rekao da ću učiti kod kuće.
Učio si. Možeš misliti!
Što?
Bio sam s Axelom.
-Iz Blagovaonice? -Sa stolarom!
Čekaj. A što je s Etienneom?
Jako se sviđaš mom cimeru.
-Već si se uselio? -Večeras.
Ne budem li mogao spavati od nervoze,
bacit ću se Etienneu u naručje.
-Da. -Pretrpano.
Pole, nije li ono tvoj tata?
Gospodin Rubio.
Zaista si mislio prevariti Poreznu?
Nisam imao pojma da je to prijevara.
Fernando iz bara ima stan u Salou…
Mora li on platiti 7000 eura?
Hitno trebam posao, Pole.
Da je bar tako lako.
Zna li Gloria?
Ne mora znati. Što misliš zašto sam ovdje?
Ne, moraš joj reći.
Umrijet ću od neugode.
Sredit ću to, ali trebam posao.
Ti imaš kontakte.
Možda trebaju pomoć na parkiralištu.
Ili pitaj u supermarketu u kojem si radio.
Učinit ću sve što mogu i moram.
Prat ću podove ako treba.
Dat ću sve od sebe. Ne brini se.
Ali moraš reći Gloriji.
Najbolje je biti iskren.
Mama?
Nikad nisi donosila dobre odluke.
Pusti mene.
Zaista si ostavila Arnaua?
Pa što ako jesam?
-Pa što? -Slušaj, Oti.
-Dušo, što želiš reći? -Čekaj, pusti mene.
Arnau je dobar dečko. Takvog je teško naći.
-Salvador ni ne zna. -Sonia se ne usudi ništa reći.
To je tvoj problem, tata?
To šteti tvojim dogovorima s Arnauovim tatom.
Nemaš poštovanja. Pretjerala si!
Odrasti već jednom!
Tvoja su se braća skrasila, a ti si ovdje
i šutaš ljude.
Gotovo je. Ništa više neću plaćati.
-Oriole. -Dosta!
-Neću! -Stan je na moje ime.
Pozdravi se sa stanom.
I ovo sam ja platio.
-Pusti to! -Tata!
Tata, što to radiš?
Idemo!
-Razmisli o tome, Oti. -Luisa!
Eva u mesnicu.
-Efra, kako si? -Čovječe.
-Kako si? -Što ima?
-Kako si? -Dugo se nismo vidjeli.
Da. Kako si ti?
-Dobro. -Dobro?
Da, jesam.
Ne želiš se vratiti u ovu rupu.
Ne, ne.
Htio sam te pitati
trebate li ljude.
Pitam za oca.
-Očajan je. -Da.
Nikako, stari.
Sad nas je još i manje.
Otkantali su ljude.
-Gomile. -A Encarna?
-Gotovo. -Ozbiljno?
Da, prva.
Baš je loše.
Zvao sam te nedavno. Nisi se javio.
-Ja? -Da.
-Nisam skužio. -Dobro.
I ja sam kriv.
-Nisam inzistirao. -Pa da.
Hoćemo poslije na pivo?
Može.
-Može? -Da, hajde.
-Vidimo se. -Dobro, vidimo se.
-Dakle, šmokljan si. -Da, točno.
Recimo. Sve prolaziš?
Da, zasad. Sutra imam ispit iz etike.
Ajme, filozofija.
-Uspio si. -Jesam.
Nadam se da ću diplomirati
i raditi kao profesor.
Korak po korak.
Kažeš da si me zvao. Kad?
Imam sidu.
Imaš…
Imam sidu.
Znam tek
pola godine. Možda i kraće.
Jesi li dobro?
Da, jesam.
Liječim se.
Možda bi se
i ti trebao testirati.
Efra,
koliko je dugo imaš?
Nisam znao kad smo bili zajedno.
Brzo, ide torta!
Ne kužim. Uvijek stavim kondom.
-Sa svima. -Sa mnom nisi.
Nijednom.
Sretan ti rođendan…
Bio bi to peh.
Osim toga, dobro se osjećam.
-Ništa nisam primijetio. -I ja sam se dobro osjećao.
Moraš se testirati.
Makar da provjeriš.
Sve je stariji…
Dobro sam. Čist sam.
Pole.
Stari!
LJEKARNA
-Zdravo. -Zdravo!
Ovdje radite testiranja?
Testiranja?
Na sidu.
Da, to. Dođite.
Sjednite.
Dobro.
Ubost ću vas u prst.
Dobro.
Da vidimo.
Osjetit ćete ubod.
I sad…
Eto.
Evo, malo pritisnite.
I to je to. Sad čekamo.
Što?
Test je…
Reaktivan je.
Reaktivan? Pozitivan?
Da.
Žao mi je. Jako mi je žao.
Moram nazvati
radi protokola.
Ne brinite se.
Jako mi je žao. Prvi mi je put.