A NETFLIX BEMUTATJA
A MOVISTAR+ SAJÁT KÉSZÍTÉSŰ SOROZATA
Nácik.
Az étkezőben.
Ez az őrület jele.
Vagy velünk vagy, vagy megölünk.
Érted? Ez a fotó azért fontos, hogy ne fordulhasson elő még egyszer.
De már megtörtént.
Ruanda, Szerbia, Chile, Argentína…
A horogkereszt nélkül, de megtörtént.
Mi nem szexpartnerek vagyunk?
Igaz.
- De én szeretnék többet. - Nem kell összeházasodnunk.
Persze, hogy nem.
Először találkoznom kell az apáddal.
Srácok, farontó bogarak vannak a folyosó falában.
Ezért javítják.
Menő a kiállítás, ugye?
Láttad a náci képeket?
Igen, hihetetlen.
Igazi nácik, vagy inkább a Schindler listájáról valók.
Igen, elég kemény.
Figyeljétek a rektort!
Egy szerény kiállítás, amely bemutatja, hogyan nézett ki
az étkezőterem a nagybetűs Történelem során.
És most találkozhatnak a restaurálásért felelős személlyel.
Kicsit hatásvadász. „Nagybetűs Történelem.”
Figyu, lógjunk be!
- Kizárt. - Ne már, Oti!
- Mi? - Kirúghatnak érte.
- Jó, oké. - Pedig szeretnék.
- Reggelizzünk inkább. - Egy kis kávé…
- Jól hangzik. - Vagy sör.
- Hogy erősen kezdjük a napot. - Miről beszélsz?
Figyeljetek, van egy ötletem.
- Dolgozzunk az etikán a hétvégén. - Oké.
Minerva is visszajött már Buenos Airesből.
Igen, szuper!
Jaj, nektek még nem mondtam.
Két fontos dolog.
Az első: nem jön vissza Argentínából.
- Ne… - Ez szívás!
- Micsoda? - A nagymamája nagyon beteg és…
fel fogja dobni a talpát.
Haver! „Feldobja a talpát.” Rai, nem tudnál másképp fogalmazni?
Igen. Legyél rá tekintettel.
De ez az igazság.
Haldoklik, és Minerva ott akar lenni vele.
- Basszus. - Úgy sajnálom, hogy nem jön.
- Őrület. - Nehéz döntés volt.
Meglepő. Jól érezte magát itt.
Mit akartál még mondani?
- Mert… - Ja, igen.
Csak… Cosmo meghalt.
- Jézusom. - Szegény.
Tizenöt napja. Nem baj, nagyon öreg volt.
Jól viseled? A te kutyád volt.
De ez más, mint egy barát.
Leszarja a kutyáját és azt is,
- hogy Minerva nem jön. - Barom!
- Szeretném, ha visszajönne. - Én is.
Kéne a segítsége a Vita Ligában.
Tényleg, a Vita Liga!
Milyen Vita Liga?
Vidal szeretné visszahozni a Vita Ligát
az év végén, és…
Én fogom szervezni.
- Az igen! - Klassz, mi?
De oda kell tenned magad.
Segíthetünk neki!
Nem, menni fog, csak hatalmas meló.
Akkor nekilátok. Meg akarom csinálni.
Jó.
- Gratula. - Köszi szépen.
María!
Mi ez a Vita Liga?
Négy özvegyasszony unalmas találkozója.
De van értelme?
- Tényleg megrendezik? - Igen.
Nem értem, miért Biel Rocát bízták meg.
Nagyon csípem, de nem hiszem, hogy jó választás.
Mert maga az lenne.
Nála biztosan jobb.
Nézze, nem akarom egyedül csinálni.
Dolgozhatnánk együtt.
Engem hagyjon ki ebből. Elég elfoglalt vagyok az óráimmal,
nem akarok alkonyati vitákat szervezni.
Jól van. Beszélek a dékánnal.
- Azzal sokra fog menni! - Naná, ő szervezi.
Figyelem! Úgy tűnik, megjavították a kivetítőt.
Ma hasznát vesszük,
mert szeretném bemutatni…
Carl Sagant.
A tudomány népszerűsítője,
aki úgy tanulmányozta a kozmoszt, mint senki más.
Ó! Jöjjön be.
Ő a pasim.
- Úgy hívják, hogy… - Axel.
Igen, Axel.
Az étkezdét újítja fel, és az óráimon akarja
kerülni a munkát.
Rendben, folytassuk.
Carl Sagan mondta egykor:
„Valahol
valami hihetetlen dolog vár arra,
hogy felfedezzük.”
EGY HALVÁNYKÉK PONT
Ez a fénykép több mint 30 évvel ezelőtt készült.
A Voyager űrszonda készítette a galaxisunkról.
Ez a halványkék pont itt…
a Föld.
Sagan szavaival élve,
otthonunk egy apró pont
a kozmikus sötétség közepén.
Tudván, hogy ilyen kicsik vagyunk,
van értelme gyilkolni egymást?
Van értelme a hatalomnak vagy a hírnévnek?
Eric.
Azt mondják, a csillagászat alázatra nevel.
Sagan számára ez a kép rávilágít
arra a felelősségünkre,
hogy jobban bánjunk egymással.
Az én kérdésem Önökhöz viszont:
mi értelme van a jó tetteknek?
Mondhatjuk, hogy
a jó tettek szükségesek az együttéléshez.
De vannak, akik szembe mennek a társadalommal,
és kihasználják a jó szándékú embereket.
Nekem nem tetszik ez a „jót tenni” fogalom.
Nem tudom…
Ez olyan, hogy
„nézzétek milyen jó vagyok, én vagyok a megmentő, jót teszek.”
Nem így van?
Jót nem jó emberek tesznek?
Talán nincsenek is jó és rossz emberek,
hanem inkább jó
és rossz cselekedetek vannak.
A jó tett kevésbé fontos, mint elkerülni a rosszat,
vagy jó cselekedetekkel kiiktatni a rosszat.
Tehát egyetértünk.
Egy apró színtéren élünk, amely a kozmoszban lebeg,
de tudomásunk szerint
ez az egyetlen hely, ahol a jó
és a rossz közötti ambivalencia kialakult.
Rendben, maga.
Halljunk egy véleményt,
amelyből nem árad a szorongás a következő etika vizsga miatt.
Van valami meglátása a jóról és rosszról?
Nos, mindig is tettek az emberek rosszat a jó nevében.
Remek megállapítás!
Igen.
Hitler zsidók millióit ölte meg a jó érdekében,
az árja fajért. És maga volt a pokol, nem igaz?
A jó nevében bármit meg lehet tenni.
Aztán a Föld fotója láttán
elgondolkodsz,
és az egész egyetlen kérdést vet fel:
mit kezdünk az élettel, ha nincs értelme?
Haver, ez nehéz kérdés, nem?
És?
Azzal, hogy ezt mondod, pesszimizmusban élsz.
A valóság pesszimista.
Egy másik jó megállapítás.
Így alakult ki a filozófia.
Az emberek szembenéztek a valósággal, és azt kérdezték:
„Mi ez a gyötrelmes vicc, amit életnek hívunk?”
Az élet más részei is zavarosak,
nem csak a világegyetemről készült fotó.
Csak nézzünk a kezünkre. Néha én is ezt teszem.
Ránézek a kezemre és…
azon tűnődöm: „Miért ilyen?
Hogy létezhet több millió kéz
az univerzumban, amely ránézésre ugyanolyan,
de mindegyik egyedi?”
Működik a kávéfőző?
Szóltam, hogy javítsák meg a szűrőt.
Az én munkám az osztály fejlesztése,
nem az apróságok.
Igen, hallottam, visszahoztad a Vita Ligát.
Az én ötletem volt,
de kellett Dr. Llorenç beleegyezése.
Micsoda előrelátó rektor.
Lelkes. Bízik bennem.
Tudja, hogy jót teszek az egyetem hírnevének.
Micsoda ostobaság.
Hívd a nevén, ha lehet.
Miért? Szerelmes vagy belé?
Hagyd abba!
Elegem van a célozgatásaidból.
Oké, befogom.
- Te jól vagy, María? - Igen.
- Biztos? - Igen. Igen!
Halkabban.
Minden nap megkérdezed tőlem hogy jól vagyok-e,
de úgy érted, visszaestem-e. Hát nem.
Nyugalom, nem estem vissza.
De szeretnék.
Oké, ha vissza akarsz esni,
hívj fel és találkozunk, oké?
Várj, visszaesni mibe?
Mert lehet, az egzisztencializmusba esem vissza.
Tök mindegy, ha legalább csak ezt…
- Pontosan. - Bolañóval van órád?
Igen.
Azta!
- Hűha! - Ez eszméletlen!
Azt láttad?
- Igen. - Milyen fura.
Mi az?
Azta.
Részekre bontva csinálod?
Nem. Csak az elejét.
De… mit újítasz fel? A fát?
Igen.
Színes vakolatot, alabástromot…
Hűha!
Elég nagy munka.
Ha apám hallana… tőle tanultam. Ő a szakértő.
Felmehetünk?
Oti, ne hozd kellemetlen helyzetbe.
- Igen. - Tényleg?
Igen, menjetek. Arra.
De jó!
Arnau, neked nincs matekod?
- Ja, már zavarok? - Menj csak.
Hol van a másik srác, aki veletek volt?
Ó, Pol. Egy tanárral beszélget.
Szerintem ez a projekt jótékony hatással lesz ránk.
Legalábbis rám; dohányzom ivás helyett.
Nem estem vissza,
mielőtt megkérdezné.
Higgyen nekem. Ne Vidalhoz forduljon.
Az ötletét toronymagasságból kiáltsa, ne az alagsorból.
Tudja, mit csinál a rektor?
Délután háromkor egyik nap sem csinál szart sem.
Ugyanazon a helyen van öt éve.
Ne mondja már!
Nem viccelek.
A dékán még azért nem rektor, mert székrekedése van.
Szóval a rektorhoz forduljon.
De María, maguk már ismerik egymást.
Szereti a motivált diákokat.
Csak egy szót kell használnia:
„presztízs”.
A mosdó ajtajában nem lehet
stratégiát bemutatni.
Nem lenne jobb egy pályázat?
Hagyja ezt a hülyeséget.
Délután háromkor menjen és beszéljen vele
a tanszék legcsendesebb folyosóján.
És ne feledje: „presztízs”.
Jó napot! Hogy van, dr. Llorenç?
Pol vagyok, filozófia szakos.
Jól. Mit akar?
Hallottam, hogy lesz egy Vita Liga.
Ez Xavier Vidal ötlete, a dékáné.
- Tényleg? - Beszéljen vele.
Egy új formátumot akartam javasolni.
Mondja neki.
Szeretnék…
Ez presztízskérdés.
Régóta vagy itt?
Most jöttem.
Dolgom volt,
és lemaradtam a túrádról…
- Megértem. - De ha zavarok, elhúzok innen.
Ne, várj. Ha már itt vagy…
Ha szereted a termeszeket…
Ugye nem irtod csak úgy ki őket?
Persze, hogy nem.
Szép kis munka, mi?
Takarítás, fényezés, mázolás, átfesteni a polikrómot…
Fényesednek és ragyognak.
Ó!
Vannak részek, ahol ki kell simítani.
Ez itt nagyon finom. Érintsd meg.
Gyerünk, nyújtsd ki a kezed.
Ilyen volt.
És most…
Bámulatos.
Igen.
Most szombaton lesz egy felkészítő óra.
Kihagyom, és megihatnánk valamit.
Ha szeretnéd.
Nem tudok. Szombaton veszek egy kutyát.
Ó.
Örökbe fogadtam, és el kell mennem érte.
Ja, értem.
Az jó.
Szeretnél elkísérni?
- Mi? - Jöhetnél velem.
Nem, mert az nem lenne…
- Komolyan? - Aha.
Nem muszáj.
Helló!
Vannak agarak is?
Igen.
Azokat szeretem.
Nekem is volt egy régen.
Neked volt már kutyád?
Nem, soha.
Nem szeretik a szüleid az állatokat?
- Csak kiadás. - Értem.
Oda nézzenek! Hogy vagy?
Szia szépségem, hogy vagy?
Hm?
Csak szólok, hogy sokat alszik.
Tényleg? Szeretsz aludni? Az jó.
Ne etesd a saját kajáddal,
mert akkor mindig rá fog járni.
Oké.
Küldtem egy e-mailt az egészségügyi kártyával,
az oltásokkal, meg mindennel. - Tökéletes, köszönöm.
Hogy hívják?
Nincs neve. Adj neki egyet.
- Viszlát. - Viszlát. Köszönöm.
- Küldj képeket! - Fogok.
- Igen, köszönöm. - Nincs mit.
Hallottad. Adnod kell neki egy nevet.
Nem, haver, ő a tiéd.
Megsétáltatod? Ha már itt vagy…
Igen.
Nem tetszik.
Én imádom.
Hogy akartok itt lakni? Mindjárt darabokra hullik.
Ráadásul mocskos.
Majd kitakarítjuk.
Nincs erkély egy kis kertnek.
Lehetne rosszabb is.
Kint van egy kis növényzet.
Figyeljetek, ne tegyünk úgy, mintha
ez lenne Európa legjobb háza.
Anya!
Nem az.
Rossz a kialakítása, nincs fűtés…
A lift szűk, szinte röhejes.
Nem kell.
Főleg egy olyan ügynöktől, aki nyalókát szopogat.
Anya, ne csináld!
Csak stresszes.
Felhagyott az ivással.
Victor!
- Arnau, mit akarsz? - Zuhanyozni.
Hagyj békén.
Menj innen!
Le akarok zuhanyozni.
Szia, Pol. Mi a helyzet?
Etiene magunkra hagyott a lakásban, és elment tanulni.
Igen, már mondta.
Tetszeni fog.
Én nem tudok jönni, Axellel vagyok.
Micsoda?!
Mi történt?
Arnau… most ne, beszélek.
- Fontos, menj innen. - Olyan furcsa.
Egy kutyát jöttünk örökbe fogadni.
Ő javasolta, és… itt vagyok.
Ez óriási! Komolyan?
Így tudjuk, hogy a pasikra bukik.
Nem tudom, mit mondjak.
Barátnak tűnik.
Nem biztos, hogy lesz valami, nem tudom.
Jaj, hát persze, hogy nem!
Ha…
- Később elmondom. - Oké.
- Oké, majd beszélünk. - Jó. Szia.
Átadjam?
Nem, hadd szokjon téged.
Cserélhetünk útközben. Szabad az egész nap.
Vagy tanulnod kell?
Már mindent tudok.
- Jó napot. - Jó napot.
Ön Alfonso Rubio Escobar?
- Igen, miért? - Az adóhivataltól érkezett.
- Micsoda? - Bevétel. Alá kell írnia.
Mi a gond?
Fogalmam sincs. Valószínűleg felszólítás.
Hétfőn lesz visszajelzés.
Ki volt az, Alfonso?
Senki.
Akkor indulhatunk?
Várjatok. Hol van?
Az erény Arisztotelész szerint…
- Basszus. - Választási szokás,
amely az önmagunk
és az értelem közötti középútból áll.
- Te lökött vagy. - Fasza.
Szörnyen hangzik.
- Az is. - Nézzétek…
Furcsa itt lenni Minerva nélkül.
Ja…
Rai, azt hittem, szerelmes beléd, és visszajönne érted.
Pol miért nem jött?
Azt mondta, inkább egyedül szeretne tanulni.
Tuti elvonom a figyelmét.
Mondd meg Polnak, hogy költözzön ide
Minerva helyére.
Nem kéne az erény definíciójának egyes részeit is definiálnunk?
Szokás: egy meghatározott cselekvés egy adott ideig való ismétlése.
Választható: amikor valaki olyan erkölcsi cselekedetet tesz,
amelyet akarnia kell.
- Az igen… - Jézusom, te aztán bemagoltad, haver.
Igen. Mennyit fizetett Minerva a szobáért?
Négyszázat.
Tényleg ide akarsz költözni?
Lehet, önzőnek tűnök, de…
Ki akarok költözni.
- Csinálj, amit akarsz, felnőtt vagy. - Persze.
- Ha nem lépsz, lemaradsz róla. - Néha dönteni kell.
A filozófia semmi különösre nem tanít.
Megtanulsz gondolkodni, ami sokat számít.
A világról, a dolgok állásáról, magáról a gondolkodásról…
Az osztályom többsége nem fog lediplomázni.
Nem vágják. Mi négyen le fogunk.
Úgy beszélsz, mintha már mindent megtanultál volna.
Nem, nem…
A filozófushallgatók beképzeltté válhatnak.
Nem sértésnek szántam.
- Ne haragudj, haver. - Ja, nem sértés volt,
amikor nagyképűnek hívtál.
Egyszer ugyanezt mondták nekem is, és először
támadásnak vettem, aztán rájöttem, hogy
„basszus, igazuk volt”.
Lehet, ez is befolyásolja a lazaságodat.
Önbizalomhiány.
Hé, barátok vagyunk.
Különben nem hívtalak volna meg.
Ugye, Lucky?
Ó, a Lucky jó név. Nagyon jó.
Azt mondták, hogy ezt nem szabad.
Éhes. Nézd, mennyire ízlik neki.
Apám.
Igen.
Hogy mondod?
Persze, köszöntem a rektornak, apa. Igen.
Minden nap köszönök neki.
Oké, oké. Átmegyek, rendben?
Oké. Szia.
Övé volt a cég.
Tudja, hogy én nem szeretem annyira ezt a munkát, mint ő.
De…
Látja majd, hogy jó vagyok. Szép lesz az étkezde,
és sorra jönnek majd az ajánlatok.
Lucky, a gazdid egy kicsit arrogánsan beszélt.
Oké, megvan a pizza.
Fel kell melegíteni őket.
Ez mi a fene?
Laura megtalálta ezt az üveget a mosógép mögött.
Ó. Elfelejtettem, hogy oda raktam.
Hazudsz!
Esküszöm, nem emlékszem már
arra az üvegre, Jézusom!
Megint elkezdtél inni!
Megőrültél? Mi bajod van?
Egy kis tiszteletet, Bolaño asszony!
Leszarom.
Jobb, ha megyünk.
Ó!
Rendben van.
Rendben, szívjatok egy kis friss levegőt!
Még ilyet…
Később meg megkértek, hogy béreljek nektek lakást.
Hány éves vagy?
- Negyvenkettő. - Ó.
Nincs is pocakod.
Te viszont ráncos vagy.
María!
Minden jót, Silvia.
Javítsátok csak a vizsgákat.
Miért nem szóltál róla?
Jól vagy? Xavi, várj meg bent.
Milyen édes.
- „Xavi, drágám, várj meg bent.” - Nem mondtam, hogy „drágám”.
Legalább ismerd el, hogy dugsz vele!
Kicsit halkabban!
Nem tud diszkréten viselkedni!
Befognád?
Könnyű lett volna.
„Mária, a dékánnal kefélek.”
De semmi bizalom!
Látom, nem vagy jól.
Én tökéletesen vagyok.
Neked van problémád azzal a férfival a lakásodban.
Zsinórok vannak a karjaiban?
Elment az eszed! Megőrültél!
Miért pont zsinórok?
Amivel a bábokat mozgatják!
Ő a rektor bábja!
Istenem. Szörnyű formában vagy!
Biztos fából van a farka!
Odavagyok érted.
Az életben döntéseket kell hoznod.
Nem volt semmi problémánk.
Jól kijöttem a filozófus barátaiddal is.
Nem fogod elveszíteni a barátaidat.
De engem sem.
Sok ex jó viszonyban marad.
Furcsa időszakon mentünk át.
Nem, te vagy furcsa.
De érzek irántad szeretetet. Fontos vagy nekem.
Tudják a szüleid?
Sosem kérek tőlük engedélyt.
Ma még együtt zuhanyoztunk.
Remélem, jól érzi majd magát.
Biztos jól fogja.
Szóval…
Hétfőn találkozunk az egyetemen, ugye?
Igen.
Persze.
Jól éreztem magam ma.
Én is.
Szia.
Axel.
Miért hívtál el?
Mármint…
Biztos vannak már barátaid, nem?
Megkérsz így ismeretlenül, hogy jöjjek a kutyáért…
Kicsit furcsa. Ideges voltam.
Úgy tűnt, hogy valami lesz,
de aztán mégsem.
Nem jövök be, mi?
Nem tűnt fel, hogy zavarban voltam?
- Nem. - Pedig így volt.
Mert nagyon bírlak.
Nem akarom könnyű szexszel zárni a napot,
mint más kapcsolataimnál, amelyek sehová sem vezettek.
Nem tudom, mit gondolsz?
Ismerjük meg egymást.
JEGY: R-27 PULT: 8
- Jó reggelt. - Jó reggelt.
Oké…
Ezt a borítékot kaptam…
és egy kicsit tanácstalan vagyok.
Ez egy felszólítás.
A lakás bérleti díját levonható költségként tüntette fel.
Igen. Ezt nem lehet?
Nem.
Az adóhivatal ezt nem engedélyezi.
Be kell fizetnie a tartozását az adóhivatalnak, és egy bírságot.
Összesen…
körülbelül 7000 euró.
Úristen!
Tudja, hogy részletben is fizethet, ugye?
De ez lehetetlen.
Nem. Ez van a rendszerben.
Csak spórolni akartam.
Azt hittem, lehet. Egy barátom mondta…
Nem különíthetjük el a világ létezését
- a róla alkotott képünktől. - A probléma,
hogy ha a tapasztalatunk szubjektív,
akkor az értéktelen, és az igazság hazugsággá válik.
Jelentkezned kéne a Vita Ligába.
- Ott van egy asztal. - Menjünk.
Szóval, milyen volt?
Találkozunk majd megint. Jól alakul a dolog.
És mi van Arnauval?
- Ennyi? - Már ideje volt, nem?
- Nem tudom… - Pol!
Mondd csak, hol voltál szombaton?
Már mondtam, otthon kell tanulnom, különben nem tudok koncentrálni.
Aha, tanultál. Kamu.
Micsoda?
Axellel voltam.
- Az étkezős? - Az asztalos!
De mi lesz így Etiene-nel?
A lakótársam nagyon beléd van zúgva.
- Már beköltöztél? - Majd ma este.
De ha nem tudok aludni az idegességtől,
Etiene karjaiba vetem magam.
- Igen. - Teltház van.
Pol, az nem az apád?
Rubio úr.
Tényleg azt hitted, hogy át tudod verni az adóhivatalt, apa?
Mondom, fogalmam sem volt, hogy csalásnak számít.
A bárban Fernandónak van egy lakása Salou-ban…
És Fernando a bárból kifizeti azt a 7000 eurót?
Sürgősen munkát kell keresnem, Pol.
Bárcsak ilyen egyszerű lenne.
Gloria tudja?
Nem kell tudnia. Mit gondolsz, miért vagyok itt?
De szólnod kell Gloriának, apa.
Leégne a pofámról a bőr.
Megoldom egyedül, csak kell egy állás.
Te ismersz sok embert,
hátha szükségük van egy parkolóőrre.
Vagy kérdezz rá a szupermarketben, ahol dolgoztál.
Bármit elvállalok, nekem mindegy,
akár padlót is súrolok.
Utánaérdeklődök, ne aggódj.
De figyelj, beszélned kell Gloriával.
Hidd el, jobb az őszinteség.
Anya?
Sosem hoztál jó döntéseket.
Hadd beszéljek vele.
Elhagytad Arnaut?
És akkor mi van?
- „És akkor”? - Figyelj, Oti…
- Édesem, miről beszélsz? - Várj…
Oti, Arnau jó fiú, nem fogsz találni hozzá hasonlót.
- Salvador nem is tudja. - Sonia nem mert szólni.
Ez a baj, ugye, apa?
Ez árthat az Arnau apjával kötött üzleteidnek.
Nem mutatsz tiszteletet. Túllőttél a célon!
Nőj már fel, a fenébe is!
A testvéreid már elhelyezkedtek,
te meg másokon élősködsz.
Ennyi. Nem fizetek többet!
- Oriol… - Hallgass.
- Nem! - A lakás a nevemen van.
Búcsúzz el a lakástól.
És ezért is fizettem.
- Ereszd el! - Apa!
Apa, mit csinálsz?
Menjünk!
- Gondold át, Oti… - Luisa!
„Évát hívják a henteshez. Évát hívják a henteshez.”
- Efra, mizu? - Atyaég!
- Hogy vagy? - Mizu, haver?
- Mi újság? - Régen láttalak.
Igen, hogy vagy?
- Jól. - Jól?
Igen, igen.
Ne gyere vissza ebbe a szarfészekbe.
Nem, nem.
Meg akartam kérdezni,
hogy kerestek-e valakit.
Apámnak
- nagyon kell egy munka. - Értem.
Nem, haver, esélytelen.
Még kevesebb az alkalmazott, mint korábban.
Elbocsátottak embereket.
- Sokat. - Encarna?
- Kirúgták. - Tényleg?
Igen, elsőként.
Igen, nagyon rossz a helyzet.
Próbáltalak hívni. Nem vetted fel.
- Engem? - Igen.
- Ó… nem láttam. - Tudom.
Az én hibám is, nem voltam kitartó, vagy…
Akkor…
Igyunk meg egy sört valamikor?
Aha.
- Igen? - Igen, persze.
- Majd találkozunk. - Oké. Viszlát, haver.
- Szóval kocka vagy. - Pontosan.
Egy kicsit. Átmész mindenből?
Eddig úgy néz ki. Holnap etikából vizsgázom.
Hűha. Filozófia.
- Sikerült. - Igen.
Remélem, befejezem és…
egy nap professzor leszek, és…
Apránként.
Mondtad, hogy hívtál, ugye? Mikor?
HIV-pozitív vagyok.
Te…
HIV-fertőzött vagyok.
Már…
fél éve tudom, nagyjából.
Jól vagy?
Igen.
Kezelésen vagyok.
Lehet…
csinálnod kéne egy tesztet.
Efra,
mióta?
Amikor együtt voltunk, nem tudtam. Esküszöm.
Futás, itt jön a torta!
Nem értem, én mindenkivel
- használtam óvszert. - Velem nem.
Egyszer sem.
Boldog szülinapot!
Balszerencsét hozna.
Különben is, jól érzem magam.
- Nem vettem észre semmit… - Én is jól voltam.
Kell egy teszt, még ha csak
azért is, hogy megnyugodj.
Idősödik…
Jól vagyok, tiszta vagyok.
Pol…
Pol, haver.
GYÓGYSZERTÁR
- Jó napot. - Jó napot.
Itt tesztelnek?
Teszt…?
HIV-re.
Ja, igen, a teszt. Jöjjön velem.
Foglaljon helyet.
Oké…
Megszúrom az ujját.
Jó.
Lássuk.
Egy szúrást fog érezni.
És aztán…
Így…
Tessék, szorítsa rá egy kicsit.
És… ennyi. Most várunk.
Mi az eredmény?
Öö…
Reaktívat mutat.
Reaktív… pozitív?
Igen.
Sajnálom, nagyon sajnálom.
Megyek… telefonálok
a protokollért és…
Ne aggódjon, oké?
Sajnálom, most csinálom először. Sajnálom.