‎NETFLIX PREZINTĂ
‎UN SERIAL ORIGINAL MOVISTAR+
‎Naziști.
‎În Sala de mese a Universității.
‎Un semn de nebunie.
‎Ori ești cu noi, ori te omorâm.
‎Pricepi? Poza asta e importantă ‎ca să nu se mai întâmple.
‎Dar s-a mai întâmplat.
‎Rwanda, Serbia, Chile, Argentina…
‎Fără svastică, dar s-a întâmplat.
‎Nu eram doar „amanți”?
‎Bine.
‎- Vreau să fim mai mult. ‎- Doar nu ne căsătorim.
‎Nu, bineînțeles.
‎Întâi trebuie să-ți cunosc tatăl.
‎Au zis că sunt insecte ‎în pereții holurilor.
‎De-aia îi repară.
‎Expoziția e mișto, nu?
‎Ai văzut pozele naziste?
‎Da. Incredibil!
‎Naziști adevărați, ‎nu din ‎Lista lui Schindler!
‎Da. Chestii nasoale!
‎Rahat! E rectorul!
‎O expoziție modestă, ‎ce arată cum Sala de mese
‎a privit în ochi Istoria, cu majusculă.
‎Îl veți cunoaște ‎pe omul responsabil de restaurare.
‎Un pic pretențios. „Istoria cu majusculă.”
‎Hai să ne strecurăm!
‎- În niciun caz! ‎- Hai!
‎- Ce? ‎- Ne exmatriculează.
‎- Bine. ‎- Oricât de mult aș vrea.
‎- Hai la micul-dejun! ‎- Un pic de cafea…
‎- Sună bine. ‎- Sau bere.
‎- Să începem în forță. ‎- Ce vorbești?
‎Stați un pic, m-am gândit!
‎- Să facem etică sâmbătă! ‎- Da.
‎Ne putem vedea cu Minerva, s-a întors.
‎Da. Super!
‎Nu! Nu v-am zis, fraților!
‎Am două chestii importante.
‎Prima: rămâne în Argentina.
‎- Nu… ‎- Haide!
‎- Ce? ‎- Da, bunica ei e foarte bolnavă și…
‎o să dea colțul.
‎Frate! „O să dea colțul.” ‎Rai, nu te poți exprima altfel?
‎Da! Arată sensibilitate!
‎Dar asta e cruda realitate.
‎Ea moare și Minerva vrea ‎să fie acolo, cu ea.
‎- Căcat! ‎- Nu pot să cred că nu vine!
‎- Ce nebunie! ‎- O decizie grea.
‎Ciudat! Era fericită aici.
‎Ce mai voiai să ne spui?
‎- Fiindcă… ‎- Da.
‎Păi… A murit Cosmo.
‎- Rahat! ‎- Săracul!
‎Acum 15 zile. Asta e, era bătrân.
‎„Asta e”? Era câinele tău!
‎Nu prea eram prieteni.
‎Nu-i pasă de câinele lui
‎- sau de Minerva. ‎- Porcule!
‎- Aș vrea să se întoarcă. ‎- Și eu.
‎Voiam s-o ajut la dezbateri.
‎Rahat! Liga de dezbateri!
‎Ce Ligă de dezbateri?
‎Vidal a zis să refac Liga de dezbateri
‎la sfârșitul anului și
‎o voi organiza.
‎- Rahat! ‎- Mișto, nu?
‎Dar trebuie să faci treabă bună.
‎Putem să ajutăm!
‎Nu, te descurci super, ‎e doar o treabă imensă.
‎O să încep. Vreau s-o fac.
‎Bine.
‎- Felicitări! ‎- Mersi!
‎Bună, María!
‎Ce știi de Liga de dezbateri?
‎O întâlnire plicticoasă, cu patru văduve.
‎Serios! Merită sau nu?
‎- Chiar se face? ‎- Da.
‎Nu pricep de ce se ocupă Biel Roca.
‎Îl apreciez, dar nu cred că e bun de ceva.
‎Iar tu ai fi.
‎Sigur mai bun ca el.
‎N-o s-o fac singur.
‎De ce n-o facem împreună?
‎Nu mă amesteca! ‎Am destule pe cap cu cursurile,
‎n-am nevoie să compilez dezbateri obscure.
‎Bine. Voi vorbi cu decanul.
‎- Va ajuta mult! ‎- Sigur, el o organizează.
‎Pare că au reparat proiectorul.
‎Îl vom folosi azi,
‎căci vreau să vorbesc…
‎despre Carl Sagan.
‎Promotorul științei,
‎care a studiat cosmosul ca nimeni altul.
‎Da! Intră!
‎E partenerul meu.
‎- Îl cheamă… ‎- Axel.
‎Da, Axel.
‎Restaurează Sala de mese ‎și vrea să evite munca
‎savurând cursurile mele.
‎Bun, să continuăm!
‎Carl Sagan a zis cândva:
‎„Undeva,
‎ceva incredibil așteaptă
‎să fie descoperit.”
‎UN PUNCT ALBASTRU SPĂLĂCIT
‎Fotografia asta are peste 30 de ani.
‎E o poză a galaxiei noastre, ‎făcută de sonda Voyager.
‎Punctul albastru spălăcit de aici…
‎e Pământul.
‎Cu cuvintele lui Sagan,
‎casa noastră e o pată minusculă
‎în întunericul cosmic.
‎Ținând cont că suntem așa de mici,
‎are sens să ne omorâm unii pe alții?
‎E nevoie să căutăm puterea sau faima?
‎Eric!
‎Se zice că astronomia formează modestia.
‎Pentru Sagan, această imagine evidențiază
‎responsabilitatea
‎de a ne trata reciproc mai bine.
‎Întrebarea mea e un pic diferită:
‎de ce să facem bine?
‎Se crede
‎că să faci bine e necesar în a conviețui.
‎Dar există oameni care se opun
‎societății, care profită ‎de cei ce fac bine.
‎Am o problemă ‎cu conceptul de „a face bine”.
‎Nu știu
‎e un fel de:
‎„Uite ce bun sunt, ‎sunt salvatorul, fac bine!”
‎Nu-i așa?
‎Să faci bine nu înseamnă să fii un om bun?
‎Poate nu există oameni buni sau răi,
‎ci mai degrabă
‎acțiuni bune și rele.
‎A face bine nu e important ‎ca a vindeca răul
‎sau ca a elimina răul cu fapte bune.
‎Deci suntem de acord.
‎Locuim pe o scenă minusculă, ‎care plutește în cosmos,
‎dar e singurul loc
‎cunoscut, unde există
‎ambivalența dintre bine și rău.
‎Bun, ascultați!
‎Vreau o perspectivă
‎fără anxietate față de examenul de etică.
‎Vreo opinie despre bine și rău?
‎Răul s-a făcut întotdeauna ‎în numele binelui.
‎O afirmație super!
‎Da.
‎Hitler a ucis milioane în numele binelui,
‎rasa ariană. Și a fost un iad, nu?
‎În numele binelui merge orice.
‎Apoi, privind poza Pământului,
‎te oprești să cugeți
‎și totul se rezumă la:
‎ce facem în viața asta fără sens?
‎Frate, asta e marea întrebare. Nu?
‎Și ce?
‎Afirmând asta, trăiești în pesimism.
‎Realitatea e pesimistă.
‎Altă afirmație super!
‎Așa a început filosofia.
‎Privind realitatea, oamenii s-au întrebat:
‎„Ce e gluma asta agonizantă, ‎care e viața?”
‎Ca să fii derutat de viață,
‎n-ai nevoie de poza universului.
‎Uitați-vă la mâna voastră! ‎Eu fac asta uneori.
‎Da, mă uit la mâna mea și…
‎mă gândesc: „De ce e așa?
‎Cum de există…
‎milioane de mâini similare în univers,
‎dar fiecare e unică?”
‎Merge cafetiera?
‎Le-am cerut să repare filtrul.
‎Datoria mea e să îmbunătățesc facultatea,
‎nu toate micile detalii.
‎Da, înțeleg ‎că ai înviat Liga de dezbateri.
‎A fost ideea mea,
‎cu acordul Doctorului Llorenç, desigur.
‎Cel mai proactiv rector din lume!
‎E entuziasmat, știi? ‎Are încredere în mine.
‎Știe că măresc prestigiul universității.
‎Ce aiureală!
‎Spune-i pe nume, te rog!
‎Ești amorezată de el?
‎Încetează!
‎M-am săturat să sugerezi că e ceva!
‎Bine, tac.
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎- Da? ‎- Da!
‎Mai încet, te rog!
‎Zilnic mă întrebi ‎dacă sunt bine, insinuând:
‎„Te-ai reapucat?” Ei bine, nu.
‎Nu m-am reapucat.
‎Dar sigur că vreau.
‎Bun, dacă vrei să te reapuci,
‎sună-mă și ne vedem, da?
‎Stai! De ce anume să mă reapuc?
‎Că poate mă reapuc de existențialism.
‎E același căcat, dacă măcar…
‎- Clar! ‎- Ai cursul lui Bolaño?
‎Da.
‎E o nebunie!
‎Ați văzut?
‎- Alo! Da. ‎- Ce ciudat!
‎Ce e aia?
‎O faci pe secțiuni?
‎Nu. Doar fațada.
‎Dar… ce restaurezi? Lemnul?
‎Da.
‎Și tencuiala colorată, alabastrul…
‎E multă treabă, pe bune!
‎Dacă m-ar auzi tata… ‎De la el am învățat. El e expertul.
‎Putem urca?
‎Nu-l pune într-o situație aiurea!
‎- Da. ‎- Serios?
‎Da, hai! Pe acolo.
‎Ce mișto!
‎Arnau, n-ai matematică?
‎- Dacă deranjez… ‎- Nu, du-te!
‎Unde e celălalt tip?
‎Pol. Vorbește cu o profesoară.
‎Cred că va fi terapeutic ‎să facem proiectul ăsta.
‎Cel puțin pentru mine. ‎Fumez în loc să beau.
‎Nu m-am reapucat.
‎Înainte să întrebi.
‎Crede-mă! Omul tău nu e Vidal.
‎Trebuie să-i explici ideea de sus.
‎Știi de ce e rectorul rector?
‎Fiindcă se cacă zilnic, la 15:00 fix,
‎în același loc, de cinci ani.
‎Haide!
‎Eu nu râd.
‎Decanul nu e rector încă ‎fiindcă e constipat.
‎Deci omul tău e rectorul.
‎Dar, María, vă știți deja.
‎Îl încântă studenții motivați.
‎Folosește un singur cuvânt:
‎„prestigiu”.
‎Nu așa se prezintă strategiile,
‎la ușa băii.
‎Nu e mai bună o propunere?
‎Lasă prostiile!
‎La 15:00, du-te și vorbește cu el
‎pe cel mai tăcut coridor din școală!
‎Și ține minte: „prestigiu”.
‎Bună! Ce faceți, Doctore Llorenç?
‎Sunt Pol, urmez filosofia.
‎Bine. Ce vrei?
‎Am auzit de o Ligă de dezbateri.
‎E ideea lui Vidal, decanul.
‎- Da? ‎- Vorbește cu el!
‎Voiam să sugerez un nou format.
‎Spune-i lui!
‎Trebuie…
‎E o chestie de prestigiu.
‎Ești demult aici?
‎Abia am ajuns.
‎A trebuit să plec
‎și am ratat prezentarea ta…
‎- Bine. ‎- Dar, dacă deranjez, plec.
‎Nu, stai! Dacă ești aici…
‎Dacă-ți plac termitele…
‎N-o să faci fumigație, nu?
‎Sigur că nu.
‎Ce meserie, nu?
‎Cureți, lustruiești, ‎smălțuiești, repictezi policromia…
‎Strălucitor și luminos!
‎Sunt și bucăți de netezit.
‎Asta e foarte fină. Atinge-o!
‎Hai, dă-mi mâna!
‎Așa a fost.
‎Compară!
‎Minunat!
‎Da.
‎E o sesiune de învățat sâmbătă.
‎Chiulesc și putem bea ceva.
‎Dacă vrei.
‎Imposibil! Sâmbătă îmi iau câinele.
‎Am adoptat un câine, mă duc după el.
‎Bine.
‎Frumos!
‎Vrei să vii cu mine?
‎- Ce? ‎- Poți să vii cu mine.
‎Nu. Nu, pentru că… dacă merg…
‎- Serios? ‎- Da.
‎Nu trebuie.
‎Bună!
‎Și ăia sunt ogari?
‎Da.
‎Îmi plac.
‎Am avut unul demult.
‎Ai avut câine?
‎Nu. Nu, deloc!
‎Părinții tăi nu vor animale?
‎- E cheltuială. ‎- Corect.
‎Bună! Ia uite la el! Ce faci?
‎Bună, frumosule, ce faci?
‎Doarme mult.
‎Așa? Îți place să dormi? Bine.
‎Nu-i da din mâncarea ta
‎sau nu-l vei mai putea dezvăța.
‎Bine.
‎Ți-am trimis pe email cardul de sănătate
‎- cu vaccinurile și tot. ‎- Perfect, mulțumesc!
‎Cum îl cheamă?
‎N-are nume. Trebuie să-i dai unul.
‎- Pa! ‎- Pa! Mersi!
‎- Să trimiți poze! ‎- Da.
‎- Da, mersi! ‎- Cu plăcere.
‎Ai auzit. Gândește-te la nume!
‎Nu, frate, e al tău.
‎Vrei să-l plimbi? Ai putea…
‎Da.
‎Nu-mi place.
‎Mie-mi place.
‎Cum o să locuiți aici? Se dezmembrează.
‎În plus, e murdar.
‎Vom face curat.
‎Nu e balcon pentru o grădiniță.
‎Putea fi mai rău.
‎Poți vedea verde afară.
‎Copii, hai să nu ne prefacem
‎că e minunăția Europei!
‎Mamă!
‎Sigur că nu.
‎E împărțit prost, n-are încălzire…
‎Liftul e strâmt, aproape exagerat.
‎Nu, nu-l luăm.
‎În special de la un agent ‎care suge o acadea.
‎Mamă, încetează!
‎Sunt nervii.
‎A renunțat la băut.
‎Victor!
‎- Arnau, ce vrei? ‎- Un duș rapid.
‎Du-te, lasă-mă!
‎Pleacă!
‎Vreau să fac duș.
‎Bună, Pol! Ce e?
‎Etiene ne lasă să învățăm la el acasă.
‎Da, mi-a spus deja.
‎O să-ți placă.
‎Nu pot să vin, sunt cu Axel.
‎Ce?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Arnau… Încetează, vorbesc!
‎- E important, pleacă! ‎- E așa de ciudat!
‎Ne-am dus să adopte un câine.
‎El a propus și… sunt aici.
‎E o nebunie! Serios?
‎Măcar știm că-i plac tipii.
‎Nu știu ce să spun.
‎Se poartă ca un prieten.
‎Poate nu se întâmplă nimic, nu știu.
‎Haide! Vezi să nu!
‎Dacă…
‎- Vorbim mai târziu. ‎- Bine.
‎- Bine, pa! ‎- Bine. Pa!
‎Îl vrei?
‎Nu, să se obișnuiască cu tine.
‎Putem face pe rând. Avem toată ziua.
‎Sau aveai de învățat?
‎Știu tot deja.
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Alfonso Rubio Escobar?
‎- Da, ce e? ‎- A venit de la Fisc.
‎- Ce? ‎- Venituri. E nevoie de o semnătură.
‎Care e problema?
‎Habar n-am. Probabil o citație.
‎Trebuie să aștepți până luni.
‎Cine era, Alfonso?
‎Nimeni!
‎Deci… ieșim sau ce?
‎Stai! Unde e?
‎Virtutea, după Aristotel…
‎- Rahat! ‎- Un fel de obicei ales,
‎care constă într-o poziție de mijloc
‎față de sine, din rațiune.
‎- Da. Ești nebun! ‎- Mișto!
‎Sună groaznic!
‎- Da. ‎- Păi, uite…
‎E ciudat să fim aici fără Minerva.
‎Da…
‎Rai, am crezut că te iubește ‎și că se va întoarce.
‎Și de ce n-a venit Pol?
‎Mi-a zis că preferă să învețe singur.
‎Cred că-l tulbur.
‎Pol ar trebui să se mute aici,
‎în locul Minervei.
‎Nu trebuie să și definim ‎fiecare parte a definiției virtuții?
‎Obicei: repetiția ‎unei acțiuni determinate în timp.
‎Ales: se referă la o faptă morală,
‎la ce trebuie făcut.
‎- Doamne, ai mers până la capăt, frate!
‎Da. Cât plătea Minerva pentru cameră?
‎Patru sute.
‎Chiar vrei să vii să stai aici?
‎Aș părea oportunist, dar
‎vreau să mă mut.
‎- Fă ce vrei, ești adult! ‎- Sigur!
‎- Dacă nu, pierzi. ‎- Uneori trebuie să decizi.
‎Filosofia nu te învață ceva anume.
‎Înveți să gândești, ceea ce e mult.
‎Despre lume, ‎cum sunt lucrurile, să te gândești…
‎Mulți din clasă nu vor absolvi.
‎Nu-s gata. Noi patru, da.
‎Vorbești de parcă ai învățat deja tot.
‎Nu…
‎Studenții la filosofie pot fi vanitoși.
‎În sensul bun.
‎- Nu te supăra! ‎- Da, în sensul bun
‎mă numești „pretențios”.
‎Cândva mi s-a spus la fel
‎și m-am atacat, apoi mi-am zis…
‎„Rahat, așa era!”
‎Poate contează și cât de calm ești.
‎E insecuritate.
‎Suntem prieteni.
‎Altfel nu te-aș fi invitat.
‎Bine, Lucky?
‎Lucky e mișto! Foarte mișto!
‎Ți-au zis să nu faci asta!
‎Îi e foame. Uite cât îi place!
‎Tata.
‎Da!
‎Ce?
‎L-am salutat pe rector, tată. Da.
‎Salut în fiecare zi.
‎Da. Da, vin. Bine?
‎Bine. Pa!
‎Firma a fost a lui.
‎Știe că nu-mi place ‎meseria cum îi place lui.
‎Dar…
‎vede că o fac, Sala de mese va fi super,
‎iar ofertele ne vor inunda.
‎Lucky, proprietarul a vorbit ‎cu un pic de aroganță.
‎Bine, am adus pizza.
‎Trebuie reîncălzite.
‎Ce dracu' e asta?
‎Laura a găsit sticla asta ‎ascunsă după mașina de spălat.
‎Nici nu-mi aduc aminte.
‎Minciună!
‎Jur că nu-mi amintesc
‎să fi ascuns sticla aia, Doamne!
‎Ai început să bei iar!
‎Ești nebună? Ce e cu tine?
‎Un pic de respect, dnă Bolaño!
‎Mă doare-n cur!
‎Mai bine plecăm.
‎Foarte bine!
‎Bine, mergeți la aer curat!
‎Adică…
‎Apoi îmi ceri să-ți închiriez apartament!
‎Câți ani ai?
‎Patruzeci și doi.
‎Nu arăți prea bine!
‎Tu ești ofilită de tot!
‎María!
‎La revedere, Silvia!
‎Te las să te ocupi de examene.
‎De ce nu mi-ai spus nimic?
‎Ești bine? Așteaptă înăuntru!
‎Ce drăguț!
‎- „Dragă, așteaptă înăuntru!” ‎- N-am zis „dragă”.
‎Măcar recunoaște că ți-o tragi cu el!
‎Reduci volumul?
‎Nu poate fi discretă!
‎Taci, da?
‎Era ușor, nu?
‎„María, mi-o trag cu decanul.”
‎Dar nu! N-ai încredere!
‎Evident, nu ți-e bine.
‎Mă simt perfect!
‎Tu ai o problemă, cu omul din casa ta!
‎Are sfori la mâini?
‎Ești dementă! Nebuno!
‎De ce sfori?
‎De manevrat păpuși!
‎E marioneta rectorului!
‎Doamne! Ești într-o stare groaznică!
‎Sunt sigură că are penis de lemn!
‎Te iubesc mult!
‎Trebuie să decizi în viață.
‎N-am avut probleme.
‎M-am înțeles ‎cu prietenii tăi de la filosofie.
‎Nu-ți vei pierde prietenii.
‎Nici pe mine.
‎Mulți foști se înțeleg.
‎Ne-a fost cam ciudat.
‎Tu ești ciudată!
‎Mai e iubire. Ești important pentru mine.
‎Părinții tăi știu?
‎Nu le cer voie niciodată.
‎Doar am făcut duș azi.
‎Sper că-i place noua casă.
‎Sunt sigur că-i va plăcea.
‎Atunci…
‎te văd la școală luni, nu?
‎Da.
‎Sigur.
‎Mi-a plăcut azi.
‎Și mie.
‎Pa!
‎Axel!
‎De ce-ai vrut să fii cu mine?
‎Adică
‎probabil că ai deja prieteni, nu?
‎Și îmi ceri să vin pentru câine ‎fără să mă cunoști…
‎Pare un pic ciudat. Am fost emoționat.
‎Totul anunța că urmează ‎să se întâmple ceva,
‎dar, în final, nimic.
‎Fiindcă nu mă placi, nu?
‎N-ai văzut ce emoții am avut?
‎- Nu. ‎- Ei bine, am avut.
‎Fiindcă te plac mult.
‎Nu vreau să închei ziua cu sex rapid,
‎ca alte aventuri care n-au dus nicăieri.
‎Nu știu. Ce crezi?
‎Hai să ne cunoaștem!
‎BILET: R-27 ‎BIROU: 8
‎Bună ziua!
‎Bine…
‎am primit acest plic…
‎și sunt un pic confuz, să fiu sincer.
‎E o citație.
‎Ai pus chiria apartamentului ‎drept cheltuială deductibilă.
‎Da. Nu pot face asta?
‎Nu.
‎Fiscul nu permite.
‎Va trebui să plătești ‎ce datorezi, plus amendă.
‎În total…
‎circa 7.000 Euro.
‎Doamne!
‎Știi că poți plăti în rate, da?
‎Dar e imposibil!
‎Nu. Așa e.
‎Am vrut doar să economisesc niște bani.
‎A crezut că am voie. Un prieten mi-a spus…
‎Nu, nu putem separa existența lumii
‎- de cum o percepem. ‎- Problemă:
‎dacă ce vedem e subiectiv și e o opinie,
‎n-are valoare, ‎iar adevărul devine o minciună.
‎Înscrie-te la dezbateri!
‎- Avem masă, da? ‎- Hai!
‎Deci, cum a fost?
‎O să ne vedem iar. Pare că merge bine.
‎Iar tu și Arnau?
‎- Deja? ‎- Era timpul, nu?
‎- Nu știu… ‎- Pol!
‎Trebuie să ne explici ‎unde ai fost sâmbătă!
‎V-am spus deja că învăț acasă, ‎că nu mă pot concentra.
‎Da, învățat! Un căcat!
‎Ce?
‎Am fost cu Axel.
‎- De la Sala de mese? ‎- Tâmplarul!
‎Căcat! Și Etiene?
‎Colegului i s-a pus pata pe tine.
‎- Te-ai mutat deja? ‎- Diseară.
‎Dacă nu pot să dorm de anxietate,
‎fug în brațele lui Etiene.
‎- Da. ‎- E arhiplin.
‎Pol, ăla nu e tatăl tău?
‎Dl Rubio.
‎Chiar ai crezut ‎că poți păcăli Fiscul, tată?
‎Îți zic că habar n-am avut că e fraudă.
‎Fernando de la bar are casă în Salou…
‎Îți plătește Fernando 7.000 Euro?
‎Am nevoie de serviciu urgent, Pol.
‎Da, dacă ar fi așa de ușor!
‎Gloria știe?
‎Nu e nevoie. De ce crezi că sunt aici?
‎Nu, trebuie să-i spui Gloriei, tată!
‎Aș muri de jenă!
‎Rezolv singur, dar am nevoie de serviciu.
‎Tu ai contacte,
‎poate au nevoie de valet la parcare.
‎Sau întreabă la magazinul unde ai lucrat!
‎O să fac tot ce pot, orice,
‎inclusiv spălat pe jos!
‎Fac tot ce pot, nu-ți fă griji!
‎Dar trebuie să vorbești cu Gloria.
‎Cel mai bine e să fii deschis.
‎Mamă!
‎N-ai luat niciodată decizii bune.
‎Vorbesc eu cu ea!
‎L-ai lăsat pe Arnau?
‎Și ce dacă l-am lăsat?
‎- „Și ce dacă”? ‎- Ascultă, Oti…
‎- Scumpo, ce vorbești? ‎- Stai, lasă-mă…
‎Arnau e băiat bun, nu mai găsești ca el.
‎- Salvador nu știe. ‎- Sonia nu spune nimic.
‎Asta e problema, nu?
‎Că îți strică treaba cu tatăl lui Arnau.
‎N-ai respect. Ești obraznică!
‎Maturizează-te, dracu'!
‎Frații tăi au serviciu, iar tu ești aici,
‎cerșind de la alții!
‎S-a terminat! Nu plătesc!
‎- Oriol… ‎- Liniște!
‎- Nu! ‎- E casa mea!
‎Adio casă!
‎Și am plătit pentru asta!
‎- Să mergem! ‎- Tată!
‎Tată, ce faci?
‎Să mergem!
‎- Gândește-te, Oti… ‎- Luisa!
‎„Eva, la măcelărie, te rog!”
‎- Efra! Ce faci? ‎- Doamne!
‎- Ce faci? ‎- Salut!
‎- Ce faci? ‎- A trecut mult.
‎Da. Ce mai faci?
‎- Bine. ‎- Bine?
‎Da.
‎Nu te întorci în mizerie, nu?
‎Nu.
‎Voiam să te întreb dacă…
‎ai nevoie de cineva.
‎Pentru tata,
‎- e disperat. ‎- Înțeleg.
‎Nu, e imposibil!
‎Sunt și mai puțini angajați acum.
‎Au dat oameni afară.
‎- Mulți. ‎- Și Encarna?
‎- Plecat. ‎- Serios?
‎Da, primul.
‎Da, e foarte nasol!
‎Am sunat acum o vreme. N-ai răspuns.
‎- Eu? ‎- Da.
‎- Nu știu. ‎- Da.
‎E și vina mea,
‎- că n-am insistat… ‎- Da, păi…
‎Bem o bere mai târziu?
‎Da.
‎- Da? ‎- Da, hai!
‎- Ne vedem. ‎- Bine. Mai târziu.
‎- Deci ești un tocilar. ‎- Da, exact.
‎Măcar un pic. Iei toate examenele?
‎Da, până acum. Am examen la etică mâine.
‎Filosofie…
‎- Ai făcut-o! ‎- Da.
‎Sper să termin și…
‎să devin profesor cândva și…
‎pas cu pas.
‎Ai zis că m-ai sunat, nu? Când?
‎Sunt seropozitiv.
‎Ai…
‎Am HIV.
‎Știu de…
‎cam juma de an.
‎Ești bine?
‎Da.
‎Sunt pe tratament.
‎Poate…
‎ar trebui să te testezi.
‎Efra,
‎de când o ai?
‎Când eram împreună, nu știam. Jur!
‎Fugi! Vine tortul!
‎Nu înțeleg, folosesc mereu prezervativ,
‎- cu oricine. ‎- Nu cu mine.
‎Nici măcar o dată.
‎La mulți ani!
‎Ar fi ghinion.
‎În plus, mă simt bine.
‎- N-am observat nimic… ‎- Și eu m-am simțit bine.
‎Trebuie să faci testul, măcar…
‎Măcar să știi că n-ai.
‎Îmbătrânește…
‎Sunt bine, sunt curat.
‎Pol…
‎Pol, frate!
‎FARMACIE
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Faceți testul aici?
‎Testul?
‎Corect! Cel pentru HIV.
‎Da, testul. Vino cu mine!
‎Ia loc!
‎Bine…
‎Te înțep la deget.
‎Bine.
‎Ia să vedem!
‎Vei simți o ciupitură, da?
‎Și voi închide…
‎Așa…
‎Aici, apasă un pic!
‎Și… asta e. Acum așteptăm.
‎Ce?
‎A…
‎A ieșit reactiv.
‎Reactiv… pozitiv?
‎Da.
‎Îmi pare foarte rău!
‎O să… dau telefon
‎pentru protocol și…
‎Nu-ți fă griji, bine?
‎Îmi pare rău, dau vestea prima dată.