Res, que em preguntava…
si avui vas a la universitat.
Sí, ja s'ha acabat la vaga de profes.
Escolta, i com va al pàrquing?
- Amb el cap tocant els collons. - Me'n vaig.
Ve un mestre dels escacs
a ensenyar-nos algunes jugades.
No em miris així.
Quan es comença a mentir, és complicat sortir del bucle.
- Ja, ja. - Li diria la veritat,
si fos tan decidit com tu.
- Hola. - Hola. Què tal?
- Vinc de gorra. Vostè fuma, no? - Sí, agafi.
M'he quedat sense tabac.
- Perdoni que interrompi l'obra d'art. - Ja veus.
- Vostè fuma aquí dins? - Sí.
- Tranquil·la, tot controlat. - No. Jo prefereixo encendre'l fora.
Entenc que ja no vingui a classe. És l'únic que sap arreglar res aquí.
- Potser un dia m'escapo. - Escapar-se… Sona bé.
Vostè pot assistir d'oient on li vingui de gust.
En filosofia, és més important la metafísica, no?
No necessàriament.
L'ètica existeix des de la humanitat.
La metafísica parla del que ja hi havia. És com si fos més autèntica.
Els seus pares són vius?
- Sí. - Aquesta nit els mataré.
I demà vostè i jo parlem de metafísica.
- La mare que em va parir! - També està sord o què?
Què vol que faci? La bugada!
Jo no soc la seva dona. Les meves calces no es toquen.
- Tu estàs bé? - Jo? De puta mare.
Sí, home! Jo aquí donant-ho tot.
Ah, sí? Vaja…
Cada any els de primer arriben més mal preparats.
I vostès semblen els de l'any que ve.
Per a vostès, tot va començar al néixer.
Els és igual qui els ha dut fins aquí.
Són éssers primitius, farts d'informació supèrflua.
A veure, no em muntin una barricada.
Això m'ha servit d'introducció per fer-los la següent pregunta.
Si fóssim completament sincers, existiria l'ètica?
- Jo crec que no. - Per què?
És a dir, que la falta de sinceritat ajuda a mantenir un ordre
que evita que visquem com salvatges.
Dostoievski va escriure:
"Si l'ésser humà expliqués els seus secrets més íntims,
es desprendria una pudor que faria del món un lloc irrespirable".
- Sí? - Crec que sí que existiria l'ètica
encara que decidíssim ser absolutament sincers.
Expliqui's.
L'ésser humà tendeix a superar les pitjor circumstàncies.
Llavors, només per simple supervivència,
no es crearia una nova ètica?
Segurament.
I, com a ètica, requeriria un equilibri entre dir la veritat i fer allò correcte.
Perquè ètica no és sinònim de veritat.
Encara que és tan necessària com l'aire que respirem.
Ja hi som.
De seguida que ens reconciliem, em demanes que et compri alguna cosa.
- És que m'agrada aquesta taula. - Laura, no compraré
cap moble. El Víctor i tu encara no teniu pis.
- Perquè no te n'agrada cap. - Que pesadeta estàs amb el tema.
La majoria dels pisos de Barcelona són una merda.
- Hola. - Te'n recordes de mi?
Sí, esclar que sí. Com estàs?
- Bé. I tu? - Vinga, espera'm a la biblioteca.
D'acord.
Què? Vens a revisió d'examen?
A veure si em deixaries repetir-lo.
T'oblides de dibuixar el pèl púbic i vols pujar nota?
María, la vaig cagar molt.
Em vaig bloquejar, però he d'aprovar ètica per a la beca.
Doncs haver-ho pensat abans.
Jo, encara que no t'ho sembli, soc una professora íntegra.
No et demano que m'aprovis pel morro.
Només que em deixis repetir-lo. Podria fer-lo avui mateix.
No penso donar-te cap tracte de favor, per més pernil de gla que em regalis.
Et penses que t'ho demano per caprici?
- Que no estic bé, María. - Ja ho sé.
Se't veu a la cara. Ja en som dos.
Però no et puc repetir l'examen.
Si ho sé copio com altres.
Com?
- Qui va copiar? - No t'ho diré.
Digue'm ara mateix qui ha copiat en un examen de la María Bolaño.
I jo oblido la meva ètica professional i pots repetir l'examen.
Segui. Serà només un momentet.
- No m'estranya, un deu. - Sí.
Ratlli l'u.
Que ratlli l'u.
Però per què?
Que bé m'ho vaig passar veient-la copiar amb el mòbil!
No sap com he esperat aquest moment.
Veure-la passar de l'alegria a la desgràcia.
A veure, jo… Ho sento.
Quina mandra sentir explicacions!
Li he demanat una cosa i ja l'hi he dit dues vegades.
No em faci repetir-li una tercera vegada.
Senyora.
Jo és que no puc cobrar en negre.
Una altra coseta.
Podria sortir una mica abans avui?
Miri, la Glòria, la meva parella, no té ni idea
que treballo aquí per pagar el meu deute fiscal.
Ja no sé què més inventar-me per justificar que no soc a casa.
No voldria que la Glòria s'enfadés. Soc viudo.
Ja he estat massa temps sol a la vida.
L'Axel?
- A veure… - No ho neguis. Ho sé.
Ves per on, el fuster!
I de què m'avises?
María, tu a mi no em cremaràs el paranimf.
A la propera, mouré els fils que facin falta
perquè t'enviïn a fumar a casa.
- No us deveu trobar en tota la nit. - Ahir li vaig enviar ubicació.
Sí, però aquest no és del súper. És meu.
Li he posat una carcassa de gallina. És el toc Alfonso.
Bé, doncs res.
Que vagi bé.
I disculpin.
A veure, i aquest senyor gran?
Està molt vellet, no?
- Sembla bon home, no? - I t'ha fet caldo "al toc Alfonso".
Tant treballar amb corcs…
es comporta com ells.
- Escolti, jo no volia… - No em vingui amb això. Sí que volia.
- D'acord, doncs sí. - Doncs digui-ho clar, cony.
He volgut salvar el cul acusant-la injustament.
Vostè té aquest puntet de mala hòstia necessari per sobreviure.
Suposo que sí.
Ho fan les cigonyes, no ho farà vostè.
Les cigonyes són cruels amb les seves cries.
Que és esgotador alimentar tres pollets?
Doncs llanço el més dèbil al buit i a viure,
que d'això es tracta.
Tenia raó. La classe de metafísica amb la Sílvia Montoliu
val la pena.
Va ser alumna meva.
No se li acudeixi tornar a la meva classe…
amb aquesta ronyonera.
D'acord, Ángel. Sí, sí, ens veiem al Satanassa.
No et preocupis. No ho dono per fet.
Hi soc!
Kevin, cobra la taula dos i quatre. Et quedes?
A veure, el meu Discòbol!
- Com estàs? - Bé.
Vine, et presentaré el Dino.
L'amo de tot això, carinyo.
Ara actuarà, però després parleu.
A veure, és especialet.
Potser et contracta directament.
- O… - Perdó.
…parla amb tu i diu: "No m'interessa".
- Doncs dona'm un cop de mà, tio. - Esclar.
Però, primer, hauràs de somriure.
Com si això fos Disney.
He vist coses…
que no us creuríeu.
He vist…
l'atac d'un grup de mascles entre les butaques d'un cine X.
He vist el rajos del sol
obrint-se camí a les Rambles, prop de la porta del Liceu.
Tots aquests moments es perdran en el temps com llàgrimes…
pel desguàs d'un vàter del barri xinès.
Visca el meu nap!
Sabeu que la meva mare va morir fa un mes?
Sé que circula un rumor per Maricolàndia.
I m'alegro molt de decebre-us, hienes de Babilònia.
Perquè és fals
que em vulgui gastar els estalvis clonant ma mare.
No. Ni jo soc la Barbra Streisand ni ma mare la seva gosseta Sam.
- You're fucking good, tio. - I know. Tu també.
Ja tenim una cosa en comú.
Bé, dues coses, no? Els dos som republicans.
- Ets estúpid? - D'acord, perdó.
Per això no arribo a l'orgasme amb cap home.
Soc demòcrata encara que estigui a favor de les armes.
Tu això de l'orgasme ho deies de debò?
Yeah, no sé, és com si el penis em bloquegés, you know?
M'entrego,
ho dono tot, però no hi arribo.
Bé…
- Vinga, dispara. - Dispara…
Nois, encara recordo un dia memorable.
El Dino i jo caminàvem per una carretera secundària
a Almendralejo… 1985?
- 1984? - Això!
Quan dos guàrdies civils…
ens van detenir.
- Guapíssims! - Sí, però vam tenir sort.
Cony! Els dos eren actius.
Dino…
Perdona que interrompi. Et vull presentar un amic.
Estudiant de Filosofia. Es diu Pol.
De cognom, Vazo. Pol Vazo.
Penny, sisplau!
- Hola. - Ha vingut a veure't actuar.
I a oferir-se com a cambrer per si fa falta.
És disciplinat, responsable…
- D'acord. - …intel·ligent…
No se'm dispari, metralleta veneçolana.
Seu.
Feu-li lloc.
- Així que t'agrada servir copes? - Sí.
Saps fer còctels?
Esclar.
Com et queda el Bloody Mary?
Deliciós.
Per què un estudiant de Filosofia
vol treballar aquí?
Si et digués que necessito molt la pasta, t'estaria dient una veritat a mitges.
Llavors digue'm la veritat, tota la veritat, i així estaré content.
- A la facultat penso massa. - I aquí no pensem?
Com pots comprovar, el físic
no és important per treballar aquí.
Però un estudi de la Universitat de Chicago diu…
que contemplar bellesa provoca set.
Ho certifico.
Posa't dret.
Què portes sota de la caçadora?
- Una samarreta. - Fora caçadora.
Ves a la barra i, d'aquí…
dues hores, et faig una visita i compto les copes que hagis servit.
No t'afaitis.
Em falta el perfil "caçador de bisons".
La feina és meva?
Em posaré didàctic.
La lleialtat és un sentiment que està per sobre de l'ambició.
Sincerament, et veig pinta de pocavergonya.
Només et demano que no em fallis.
No m'agrada sentir-me traït.
No treballaré aquí, Dino.
Soc un petit traïdor.
Avui he traït el meu pare.
I una amiga meva ha suspès un examen per culpa meva.
Em passo el dia fingint amb tothom.
Sobre tot, amb la persona que més m'agrada.
I no sé fer Bloody Marys.
Només intento viure.
Vine amb mi.
Posa quatre glaçons a la coctelera.
Posa-hi vodka.
Bé. Ara, la sang.
Una mica de sal…
cinc gotes de tabasco…
salsa Perrins…
- Prou. - Ja?
Sí.
Una mica de pebre.
A batre.
Frena, marrec.
Amb compte.
Com si li estiguessis fent un massatge als ous a Zeus en persona.
Serveix-lo.
- Avui tanques tu. - Jo?
Perquè vegis que confio en tu.
Pol no m'agrada.
Et diré…
Apol·lo.
Subtítols: Maria Romero Soronellas