Pol, marxem ara!
La Glòria va a l'institut
i jo a l'Espai Veïnal.
- Tot i que jo molta pressa no tinc. - No, és clar.
Aquest sí que era un campió.
No sé fins quan podré aguantar amb la ximpleria dels escacs.
No fa falta.
Fa dies que ho sap.
Em cago en la llet que t'han donat. Li has donat tu?
Papa, ella sospitava.
I està esperant que li diguis.
És increïble.
Et vaig demanar que no li ho diguessis!
Jo no estic cridant.
- m'és molt difícil donar la cara. - Ja ho sé, papa.
Però és la teva dona.
Per què vivim amb ella? No era un projecte de família?
I si comencem a parlar les coses sense por?
Estàs intentant dir-me alguna cosa?
Ja no treballo al pàrquing.
Treballo al bar Satanassa.
- No s'hi mou molta droga allà dins? - No, què va.
Tens raó.
He de parlar amb la Glòria.
Escolta.
Tu estàs bé?
I a tu et tracten bé a casa del Rai?
Per fi!
Vostès pensen que tot ésser humà té dignitat?
- Sí. - La resposta sembla òbvia: sí.
Anem a l'estudi que van fer a la Universitat de Virgínia, als EUA.
Imaginin que han de programar un cotxe automàtic.
Aquest cotxe es pot quedar sense frens davant d'un pas de vianants
pel qual hi creuen vuit individus.
Què és més ètic?
Que un cotxe atropelli a un grup de tres vianants
o a un grup de cinc?
Bé. I si li dic que aquests tres vianants són nens
i que els altres cinc són jubilats de 90 anys?
Encara pensa
que matar a un grup de tres és fer el menor mal possible?
Podríem dir que tot ésser humà té dignitat
però, els hi sembla que algun té més dignitat que l'altre?
Silenci.
A veure, silenci!
Els hi proposo un cas concret.
Per un pas de vianants hi creuen una anciana,
un malalt, un executiu i un lladre.
A quin d'ells atropellaria com a mal menor
un cotxe autònom?
No, això és interessant.
A veure, continuï.
Vostè proposa una posició ideològica
basada en l'optimització del benefici econòmic?
Llavors és tot una qüestió de diners?
A la sanitat pública no es tenen en compte els diners per prendre decisions?
Ben argumentat, jove.
La meva idea d' El Banquet de Plató segueix en peu.
- I el debat sobre l'amor. - Ja no el vols fer?
Surts d'alguna cosa fotuda relacionada amb el pernil que em vas regalar.
M'equivoco?
Llavors,
ocupar-nos del debat ens ajudaria a deixar de banda els nostres traumes.
Bé.
Formaràs equip amb el Biel.
- Com? Ell i jo? - Sí.
- Que no… - Sí, sí.
- Ni parlar-ne. - Tu i el que no volia pensar.
Que no m'hi emboliquis, María.
Treu millors notes que tu, que vas repetir l'examen i tens un cinc.
Oi que fot?
Ja va sent hora que te n'adonis, encara que sigui dur d'acceptar.
Hi ha persones que tenen tant de talent com tu o més.
I a sobre són més felices.
Demà a les 11, reunió amb el degà i el rector.
Aquell pernil era robat.
Encara em vols al teu equip?
Una malalta i un lladre?
Esquivarem els cotxes intel·ligents.
Bé…
Encendré el robot de la piscina,
a veure si la deixa tan neta
i deixo això
aquí.
Amb ningú.
Amb mi mateix.
Que si deixo això aquí, que si el robot.
Sí, sí. Vaig…
Res, res.
La Bolaño vol muntar una recreació d' El Banquet de Plató.
Oh Déu meu. Què estàs fent? Pervertit!
Vius en un pis amb altres persones. No pots caminar nu.
Ets un pervertit. Això és tan estrany.
Què dimonis?
Ets bastant pelut.
els alumnes a un debat obert
que tindria com a punt de partida el famòs Banquet de Plató.
Es tractaria de fer la recreació del Banquet al paranimf.
Creiem que seria el lloc idoni.
Clar, això és.
Tanquem el paranimf als alumnes.
Què us heu cregut?
El jardí és impagable.
M'emporto els gots…
Ha dit: "M'emporto aquests gots".
Quina gràcia. És com si fes comentaris per a invidents.
Que parlo sol…
Doncs si voleu que parli sol
doncs parlo sol.
Agafo la crema de verdures
i la llanço per l'aigüera.
Vinga!
Que mengin crema de llauna,
i a la merda!
Joder amb l'Oti.
Total, de la Universitat de Virgínia,
amb els seus cotxes intel·ligents, té a tots els alumnes de filosofia
obsessionats amb la pregunta de qui o quants s'han de matar.
Aquest dilema ètic no és més que una variació
del famó dilema del tramvia sense frens
ideal per la filòsofa Philippa Foot
fa més de 50 anys.
Vostès hauran tret les seves conclusions
sobre com s'hauria de programar un cotxe intel·ligent.
No hi ha una resposta correcta a aquests dilemes.
Sí?
L'exercici serveix d'alguna cosa?
Serveix per a estudiar la moral humana
i genera un debat ètic interessant, però…
- I això? - Un regal per tu.
De debò? Plàtans de goma?
A qui no li agraden les llaminadures? Per què?
És el perfecte antídot contra el pensament circular recorrent.
T'aniria perfecte per no pensar tant.
Me n'alegro molt que siguis aquí, Octavi.
Escolta.
- Et faig pena? - No.
Tu sents pena de tu mateixa?
No, és clar que no.
Ja hi som?
Sé el que penses, que soc la meva pitjor enemiga.
No, no he dit això. Vine, va.
No em toquis i no truquis a una ambulància.
A què has vingut?
Vull que sàpigues que recordo perfectament
que la idea d' El Banquet va ser teva
quan eres la meva alumna.
Ja ho sé, i espero que us surti bé.
ets la meva única amiga.
Em vaig equivocar amb tu. Has aguantat de mi més que ningú.
Et trobo a faltar.
T'estimo, filla de puta.
Tanca la porta.
- Però… - Que tanquis, cony.
Düsseldorf és bonic.
El meu cosí és professor a Milwaukee i és l'home més defectuós que conec.
- A Milwaukee. - Sí.
És estúpid, però és guapíssim.
He tingut moltes fantasies amb ell.
- Té uns pèls a la panxa… - Teniu raó.
Mira l'Oti amb mi. Un dia arriba, em diu que reculli i al carrer.
L'Oti em va deixar apartada després de la festa del Rai.
- No t'ho va dir? - No.
És que van ser petons i alguna cosa més.
Bé…
Va ser humiliant el que va passar amb Hisenda.
- T'hauria ajudat a pagar la multa. - Ni parlar-ne.
Gràcies però no. Jo em vaig ficar en això i en sortiré.
I després adeu. Tinc contracte.
Doncs, mira, la mar de bé.
Fixa't que avui mateix la senyora m'ha dit:
"Alfonso, para una estona, home, i pren-te un aperitiu".
Sorpresa. Anem, ja veuràs. Tu segueix-me i ja està.
- Adeu, guapo. - Adeu, bona nit.
- Va, vinga. - Adeu.
Ja marxava. No queda ningú.
Està deliciós. Aprens de pressa.
Puc prendre les pastilles amb alcohol. De tant en tant em dono un homenatge.
Però apropa't.
Qui vol guardar els seus secrets? Jo no.
Qui no es penedeix de res? Jo tampoc.
Vet aquí la filosofia pura.
No està malament.
Ah, t'agrada el meu pastiller?
En blanc i negre, com el dominó. Mira.
La nostra senyora del paracetamol, que mai falti.
Us ho demanem, senyor.
Omeprazol, el meu protector contra les tempestes gàstriques.
Lorazepam, només la meitat.
Estic deixant els ansiolítics des de
des de fa dos anys i és una cosa lenta.
I aquí, el meu amic de l'ànima, antiretroviral…
Manté a l'enemic a ratlla des de fa 25 anys, 1995.
Els meus amics van marxar abans que arribés. Una bona combinació.
De tots ells, només quedo jo.
Com eren?
Els meus amics? En tenia un munt
i van anar caient com mosques.
Ariel, un cubà de 28 anys.
Juan Carlos, d'un poble d'Extremadura,
va haver de fugir perquè l'apedregaven a les festes.
Per un carrer passejaven a la Verge i per l'altra el lapidaven per invertit.
Jordi, un home exquisit, un advocat,
tenia una polla impressionant.
La seva viuda i els dos fills mai no ho van superar i…
Escolta.
Si us plau, em pots deixar de mirar com si estigués malalt?
No, no et miro de cap manera.
Però a veure, estàs malalt, no?
Els malalts tenen febre i estan al llit.
Jo tinc un virus.
Ens acceptem i convivim.
Vaig a treballar cada dia, cuido el local com un fill,
dono conversa als clients, actuo a l'escenari.
On veus tu al malalt?
No, és clar. Són prejudicis de la societat, no?
Que li donin pel cul a la societat.
No necessito l'aprovació de ningú ni que em facin un forat al seu món.
Des que em van diagnosticar, em cuido més que mai.
Si no, com em quedaria tan bé la roba?
Vesteixo millor que mai, menjo millor que mai.
Tot em té un gust millor i tot em queda millor.
Em regalo coses.
Soc un nen hiperarreglat.
He descobert que soc una persona irreflexiva pel plaer.
Després de tot, Apolo…
És l'essència de la meva salut.
No dius res?
Un dia m'agradaria presentar-te a algú.
És guapo?
És una dona.
Acomiadat.
No tinc temps per a la comunitat heterosexual.
Vindria recomanada per l'Apolo.
Que sàpigues que avui el Dino ha fet feliç a l'Apolo.
Subtítols: Laia Pedregosa