[drag 1] Vaig comprar aquest vestit
fa sis misos i, ara, mira tu.
I això que porto les calces faixa. No ho entenc.
I la perruca: 30 euros. Què et sembla?
- Pol! Marxem d'aquí dos minuts. - D'acord, OK.
Com? Que marxes?
Però què hi faig jo aquí sense conèixer ningú?
Que el Dino val la pena.
Ja. Se suposa que m'ha de caure bé aquest tal Dino.
És molt empàtic. Explica-li el que vulguis que t'entendrà.
No ho deus dir per tu.
No vas explicant els teus secrets.
L'únic que sé de tu és que…
- robes pernils! - Atenció.
He rebut una oferta per vendre el local.
[tothom] No!
- Què voleu que faci amb un milió d'euros? - [drag 2] Dino!
Ui.
- Aquesta és la famosa María Bolaño? - En persona.
Hola!
- L'Apol·lo m'ha parlat molt de tu. - [María] L'Apol·lo?
Dos petonets, catedràtica!
Abans de res, per evitar malentesos,
- m'agraden els homes. - Ja.
Doncs per evitar recaigudes, soc alcohòlica,
i fa dos mesos que no bec.
- Ja tinc un peu al taxi. - Ui, doncs treu-lo.
Vull que tastis un còctel sense alcohol que t'encantarà.
Porta granadina, llima-llimona i ginger ale. Nen!
Un Shirley Temple per a la María Bolaño.
[música enjogassada]
[Ángel] Quines ganes de festa tinc! Hi haurà més de 300 persones.
- [Pol] Portaran màscares? - Esclar. Tot molt versallesco.
D'acord.
- Algun problema, Discòbol? - Què va.
Vull veure tothom i que tot sigui com abans.
Abans? Abans de què?
- [cridant] Com abans! - [cridant] Sí!
[música barroca]
LLORIR
- [Pol] M'encanta que estigueu tan pirats. - Aprofita el moment.
- D'aquí deu anys, tots calbs i grassos. - Collons, no m'ajudes.
A veure, el món és així. Mira: photocall, roba, begudes…
- [Pol] Vull foto! - [Ángel] Foto!
Hola, nois. Foto!
Una altra, d'una altra manera.
- Així. - Així, així.
- A veure. - A veure.
- Tio! - No, no.
- No? - Surto gras.
- És el que hi ha. - [Ángel] Anem a buscar roba.
- [Ángel] Això és per a mi. - [noi] Que xulo!
- [Ángel] A ver… - [Biel] Perdoneu-me.
- Aquesta! - Biel! De Mozart?
L'Oti, que m'ha engaliat. No sé, no se li pot dir que no.
Estàs guapíssim, tio.
[música clàssica tecno]
- Què passa, nen? - Qui ets?
- Tio, l'ex de l'Oti. - Arnau, què tal?
- Vens amb els amics? - No, amb l'Amy.
- L'Amy és aquí? No ho sabia. On? - Sí. Mira.
Amy!
- Pol! - Hola.
Què tal? Ja et trobava a faltar.
Això a la meva facultat seria impossible. M'encanta Filosofia.
- Doncs a canviar de carrera, no? - Sí, que vingui a Mates amb mi.
- T'agrada l'Amy? - Em fot molt calent.
- Saps que es va enrotllar amb l'Oti? - Què dius?
- A l'Oti li agrada experimentar. - Si jo ho entenc.
Jo experimentaria amb tothom d'aquí.
Però encara estic pillat de l'Oti, tio.
Oti?
[sospira]
És que la vida de palau és tan excitant!
[riu capriciosament]
- [Rai] Per fi et trobo, Alfonso. - Hola, Rai. Ja me n'anava.
-No, espera. Planxa'm la camisa abans. - Fa una hora que hauria d'haver plegat.
[Rai] Va. Me la vull posar. Me'n vaig de festa a l'uni.
Tens 40 camises ja planxades. No les he comptat,
- però a vista d'ocell… - Vull aquesta.
- T'ho dic de bon rotllo. - D'acord, de seguida la tinc.
[sospira]
[exclama preocupat]
Quina mala cara fa, senyora.
- Es troba bé? - Perfectament.
Doncs res, li anava a planxar la camisa
- al Rai. - Planxi, planxi.
[l'Alfonso remuga]
[exclama amb admiració]
Mare meva!
[música romàntica]
[cop sec]
Ui.
[canta una melodia sense lletra]
Doncs què vols que et digui.
Se m'ha encomanat el poc interès dels catalans per conèixer gent.
Sí, són fets a la seva.
Però es tanquen a casa a les set.
Jo també ho faig.
Ja he deambulat prou.
T'entenc.
Portes tancades i cap sobri.
I no t'escapes com una lloba assedegada.
No feia falta la comparació.
Escolta, nena!
Nena?
- Quina pell més fina! - M'incomoda que em diguin nena.
D'acord.
Tens fills?
Sí, tinc una filla.
Es diu Laura, té 28 anys, treballa, té parella
i se'n volen anar a viure junts. Tenen síndrome de Down.
I s'estimen?
Això sembla.
Quina meravella!
No em penses preguntar si tinc fills?
- Però tu tens fills? - Ui! Un.
Amb una amiga lesbiana. Els 80 van ser molt bojos.
Vam tenir un embolic molt intens, una mica fugaç, perquè es va esfumar.
Però m'agrada pensar…
que el meu fill es diu Elton,
que viuen els dos feliços i bronzejats als Cais de Florida.
O sigui que no tens ni idea de si ets pare.
Com? Estic convençut que sí.
A veure, això un pare ho sap. Quan ha de ploure, em fa mal el còccix.
[Oti] Vull participar al banquet.
- Doncs apunta-t'hi. - I tant!
Falten taules, cadires…
Tio, no dic de portar taules. Dic que vull opinar, com vosaltres.
Ah, hosti. Esclar, sí, i tant. Cap problema, si t'hi veus…
Esclar que m'hi veig. Jo també estic a la carrera, no et fot?
Collons, soc burro.
Mireu això. Van tarats. Han muntat una cursa amb sabates de taló.
Sí, la Milla de Versalles, que guanyaré jo.
- Què has de guanyar tu! - Flipat!
Si us hi voleu apuntar, endavant, però perdreu.
- Ja ho veurem. Jo m'hi apunto. - Jo també!
- D'acord. - Què passa, Rai?
- Tenia ganes de veure't, tio. - Hòstia, de debò, tu?
Que tens febre?
Tu, ganes de veure'm?
Sí. Què passa?
Res, que em sona estrany.
- Home, Amy O'Connor! - Rai Housemichael!
M'encanta. Tens una pistola per disparar als hipòcrites?
[Amy] Maybe.
- [Rai] How are you? Arnau, com estàs? - [Amy] Good.
[música esmorteïda]
- Per què portes una síndria? - La reservo per al teu banquet.
- No ho he dit amb mala llet. - T'ha sortit espontani, que és pitjor.
Ningú em perdona haver tret un zero d'Ètica.
Deixeu de jutjar-me. Ni que fóssiu Sèneca.
Tens raó, Oti.
Deixaré la carrera per parar de sentir-vos.
Ni de broma, Oti.
Si tu deixes la carrera, jo també.
És igual. M'ho vull passar bé. Prou. [sospira]
Esclar que sí. Si tu i jo sempre ens hem entès bé.
Que sàpigues que el dia que vam follar em va agradar molt.
I mai se sap. Potser, si volguessis repetir…
No estic enamorat de tu, eh.
Parlo de sexe.
A mi no em faria res si tornés a passar.
Hala, ja ho he dit.
A mi també em va agradar, Biel. Però no és qüestió de fer-m'ho amb tots.
- Tots? - Bé, tots no. Només tu i el Pol.
- Ah. - Però amb el Pol no vam follar.
Va ser tot com més tàctil. Sensorial, saps?
Continuem amics?
I t'ajudo amb Metafísica. Se'm dona millor que a tu.
D'acord.
Té.
[vomita]
[cridant] Rai!
[tus]
[cridant] Rai!
- Senyora! Ai, Déu meu. - On és el meu fill?
No hi és. Com es troba?
Fatal, no ho veus? Tot em dona voltes.
Ves-te'n. No em miris.
Tingui. Tapi's.
-Tapi's. - No puc més.
- Alguna cosa li ha caigut malament. - És vertigen. No és la primera vegada.
Conec unes pastilles per al vertigen que li aniran la mar de bé.
Ara també és metge vostè?
Em va passar el mateix a la lluna de mel.
Vam anar a Gandia, em trobava malament
- i el mosso… - Per favor!
M'estic morint i em parla de la seva lluna de mel?
Doncs ni un minut més.
Aquí es queden vostè i el seu vertigen.
[soroll de vòmits]
[Vicky] No es quedi aquí. Baixi a comprar-me les pastilles.
Sí. Ja hi vaig.
Pobreta.
[rialles i ovacions]
Ha mort!
Els pobles d'Espanya em recorden molt a Arkansas.
Com hi va!
En canvi, Catalunya té molta personalitat.
- Molta. - [amb ironia] Ui, sí, molta.
Molta personalitat.
Aquí muntem festes de màscares, carreres amb talons…
Una passada!
- Si no t'agrada, pots marxar. - Ja t'agradaria.
Ja està bé, Rai. No fa falta crear mal rotllo.
Al contrari. Tinc ganes de festa.
No penso fotre'm cap màscara perquè no vull fer el ridícul.
La resta, molt bé tot.
[música tecno]
[Biel] Ens volen fer creure que de l'amor sorgeix
- una relació sexual. És al revés. - No t'enfadis.
- Parlàvem de l'amor. - Jo no, ni ella.
Només ell.
Deia que l'amor té la seva arrel en l'instint sexual.
- La frase no es meva. És de Schopenhauer. - Potser tenia raó.
- L'amor no té importància? - Això.
A veure, què hi fotem aquí?
Hem vingut a ballar? No. Hem vingut a aparellar-nos com lleopards.
- Parla per tu. - Fixeu-vos en aquesta penya.
Utilitzen el ball per lligar, res més.
- Això us ensenyen a Filo? - Què va.
- No, ara de debò. - Què va, què va…
A qui li agrada ballar?
- A mi! - A ningú!
És un medi per fotre un clau
- i ja està. - Això li passa sovint?
Si voleu, l'hi pregunto a la gent.
Vinga, va!
- No t'hi atreveixes. - No enredis.
- Biel! - Impossible.
- Biel, no enredis. Biel, no! - Vinga!
[copets]
Hola. Perdó.
Serà un moment, eh.
Eh… Qui de vosaltres ha sortit de casa amb l'expectativa de ballar?
Ningú! Perquè el que espereu d'aquesta nit és una altra cosa.
Follar!
[rialles]
[Biel] De debò us heu dutxat,
perfumat i vestit amb roba elegant només per ballar?
Sí, sí!
[ovacions]
Molt bé, Biel!
Si balleu és perquè no folleu!
Qui vol follar amb mi?
[veus de fons] Jo!
- [riu] Aquest tio està pirat. - És veritat.
…85, 1456,
227 i me n'emporto sis i…
Oi, oi, oi!
És quasi un miracle que la caixa quadri.
Jo encara he de pagar el meu, eh.
Ui, Déu meu, això sí que és català!
Cadascú paga el seu, eh!
Com Déu mana.
Bon pa, bon vi, bona brasa, senyal de bona casa.
A mi m'agrada molt el "cal".
En lloc de dir: "És necessari?", diuen: "Cal?".
No t'encantaria tenir un "cal" en espanyol?
- Bé, Dino, me'n vaig. - Cal?
- Ja fa una estona que soc aquí. - No tens gaires amics, no?
Tu què vas, de psicòleg? O escrius llibres d'autoajuda?
No és cap crítica. Només dic el que sembla.
Mira, no vull acabar enfadada, d'acord?
Ha estat molt bé, hem xerrat i un dia quedem amb l'Apol·lo.
Però de moment tu i jo encara som uns desconeguts.
Em dic Balbino.
Ma mare era asturiana.
Alguns em deien Balbi, d'altres em deien Bino.
A l'arribar a Barcelona, li vaig dir a ma mare: "Aquí seré el Dino".
Per Dean Martin.
Esclar que ja quasi ningú recorda Dean Martin.
Jo sí.
- Vols passar la nit amb un admirador seu? - [María] Un altre dia.
Qui et pentina?
Perdona?
Que qui et pentina.
Jo sola.
Ara ho entenc.
Si et quedes, et pentino jo.
I, a canvi, tu em fas una classe d'Ètica.
[Alfonso] Cada vuit hores, com un rellotge.
- No se n'oblidi. Li poso una alarma? - No cal.
- Em quedaré una estona per estar segur… - No. Ves, ves.
Truca a Gandia
i dona les gràcies al mosso per recomanar-te
les pastilles.
Pobre home. Es va morir.
Hm?
[Alfonso] Li deien
Martinete, pel seu cognom, Martín. Baixet…
Era un tap de bassa, calb…
Una persona entranyable.
Em vaig quedar una nit parlant amb ell fins a les tantes.
Em va explicar la seva infància trista
en un poble de Galícia,
el seu primer amor, amb qui somiava cada nit…
Tres dies més tard, la meva dona i jo vam baixar a esmorzar.
Ve el propietari de l'hotel amb llàgrimes als ulls…
"S'ha mort el Martinete".
S'havia matat amb la moto.
Alfonso…
ja has fet dues hores més de feina.
Potser que te'n vagis.
Sí.
La Glòria es pensarà que m'he perdut.
Miri, per si li venen ganes de vomitar un altre cop.
[Vicky] Alfonso, jo no vomito en galledes.
Doncs res.
Bona nit.
[música tendra]
[cantusseja]
Ho, ho! Aquí estàs.
Mira! Mira, mira, mira…
Treu-te el trajo del meu marit o truco a la policia.
Sí. No me'l volia emportar, l'hi juro.
Tens sort que no tinc forces per cridar.
Ho deixo tot on era en un moment i vostè cuidi's.
- Cuidi's. - Em cuidaré si em dona la gana.
- Ja parlarem. - Senyora.
Senyora.
La mare que em va parir.
- [noia] Vinga! - [Pol] Una, dos, tres i…
Quien no apoya… Ja ho saps. Vinga.
Una altra.
Vinga, una altra!
- Una altra. - Vinga, va.
L'última.
[Rai] Mira què has provocat, tio.
He fet el ridícul estrepitosament.
Què va! Ha estat divertit!
Divertit?
Dilluns m'assenyalaran per tota la facultat.
Això si vinc.
Ets el déu de l'amor, Biel.
Quan es tracta de mi no em surt gaire bé.
Saps que m'havia agradat la Minerva?
No fotis.
I tu no em queies gaire bé.
Collons.
És el moment de treure's les màscares o què?
Quan ens vas dir que la Minerva es quedava a l'Argentina,
en el fons me'n vaig alegrar.
M'ha anat bé per oblidar-me d'ella.
Ja no estic enamorat.
Sort que l'enamorament té una data de caducitat, no creus?
Alguna cosa em diu que avui no m'ho passaré bé.
He agafat el micro i he dit a la gent que no follava?
Sí.
[María] Epictet deia que no s'ha de viure la vida pensant en el passat
ni en el futur, sinó centrar-se en el present
perquè és l'única manera de controlar les coses.
- I ni així. - [María] Ja. No, ni així. Tens raó.
- Ai! - Està embullat!
Tu pentina, que s'ha de desembullar.
- Té els cabells molt aspres. - Escolta, guapa.
No tenies una cita amb un futbolista?
Ai, amors, me'n vaig.
- Pensa a posar-li coloret. - Adeu.
[Penny] Adeu.
Tanca els ulls.
- Ara explica'm alguna cosa tu. - Ui, jo només sé d'òpera.
- T'agrada l'òpera? - No especialment.
- M'encanta el rèquiem de Mozart. - Brutal.
Però m'agrada més la part que no és seva.
- Mira que ets rara, eh. - Ja.
Tu, en canvi, ets d'allò més senzill.
Obre els ulls.
[sospira i fa petar la llengua]
No, no m'agrada.
No és el meu estil.
Esclar, el teu estil és no cuidar-te.
Però tu de què coi vas?
De vegades peco de sinceritat.
Posa't la sinceritat per on et càpiga.
- Jo me'n vaig. - Deixa de dir-ho i fes-ho, collons.
I explica al món que el Dino ha notat que no t'agradaves
i ha dedicat el seu temps a cuidar la teva imatge.
Molt d'Epictet, collons,
però que sàpigues que vius ancorada al passat,
sospirant pel que podries haver sigut.
[música tendra]
[Dino] A mi
m'agradaria tornar a ser un jove Apol·lo, però…
Què passa, Rai?
[xiula]
Has vist el Biel? L'he perdut.
- Ja apareixerà. - No l'he vist.
Em sap greu per tu, però al final m'he quedat.
És el tercer o el quart o el cinquè nyaca que em fots avui.
- Que no volia que marxessis jo. - Tinc el meus dubtes jo.
[Pol] No et vull perdre.
T'hauré de robar un altre cop la cartera perquè siguis amic meu.
T'has cansat de mi, eh?
Em faré amic del Biel, el nou tio de moda.
[Pol] Què collons et passa?
- Parla clar. - T'ho dic.
Estàs imbècil des que te'n vas anar a adoptar gossos amb l'Axel,
l'amiguet dels gossos.
I et vas passar una setmana sense venir amb l'excusa del merder de casa teva.
Que no cola una merda, tio.
Admet que t'has tornat una mica distant, per no dir imbècil.
I em fot, eh.
Tu i jo érem amics.
Vaig entendre que et pillessis per mi i et vaig regalar un morreig.
Que et follin, tio.
Pol.
- Estic bé. - [Oti] Pol.
Pol, has begut massa.
No estic bé, Oti. Deu ser per culpa de la puta medicació.
[to de trucada]
Collons!
Què passa?
- Va, agafa'l. - Que no sigui la senyora.
[to de trucada]
- Digues, Rai. [Rai] Soc a la universitat.
I m'he mullat una mica
i necessito roba, Alfonso.
Com vols que vagi a casa teva ara a buscar roba?
[Rai] No cal anar-hi.
És més ràpid si agafes coses del Pol.
D'acord, ara vinc.
Espera, xaval.
Que sàpigues que, si faig hores extres, les cobro.
- Si no, no hi vas. - Si no, no hi vaig.
Cent euros?
- Cent euros? - Dos-cents.
Dos-cents.
O agafes una pulmonia.
D'acord. T'espero a l'entrada principal.
No tardis més de deu minuts.
[música divertida]
Collons.
Li arribo a dir 300 euros…
i diu que sí.
Seré imbècil!
Estàs xop.
No em diguis.
Dona'm això.
Què fots?
A veure, nen.
O m'ho demanes sisplau o me'n torno a casa amb la roba.
- Collons! - [Alfonso] Què?
Em dones la bossa?
Sisplau.
Gràcies, eh, Alfonso, gràcies.
De res.
Puta merda de nit. La mare que em va parir. Collons!
De què et queixes?
Hi ha gent que sempre trepitja merda
i tu vas en un monopatí invisible.
[Oti] Ho sap ton pare?
[Pol] No.
Per això no estàs amb l'Axel?
Et sembla poc, Oti?
M'agrada que m'ho hagis explicat.
La gent es pensa que no estic centrada.
O que només vull passar-m'ho bé, però soc més madura del que semblo.
Aquell dia sort que no vam follar.
M'hauria encantat, i ara follaria amb tu.
- Què dius? - Què passa?
No es pot follar amb condó?
No t'ho estic demanant.
Només dic que no em fa por el que tens.
Que per a mi ets el mateix.
T'envejo per la seguretat que tens amb la filosofia.
Es nota que això teu és vocació. I jo no la tinc.
I estic orgullosa del meu amic.
Ara fes-me un favor.
És el moment de córrer.
Amb talons.
[música barroca]
[veus de fons] Fi, fi, filofesta!
Fi, fi, filofesta!
[Ángel] Atenció!
Atenció!
Les normes de la Milla Versalles…
és que no hi ha normes!
Un…
dos…
tres!
[la música segueix]
- [Biel] Què fots? - Res.
[Pol] Va, ajudem-la.
Vinga, una, dos…
Qui us va parir. Heu ficat bancs?
Shit! Has sigut tu?
- Estava així. - Segueix, Arni.
Arni?
Mola.
[l'Oti crida]
[tothom crida]
Sí!
[sona "Podría ser peor" de La Casa Azul]
[es fon la música]
Alfonso?
Escolta, Glòria,
tu saps si al Pol li passa alguna cosa rara?
No.
- On ho has trobat? - Al fons del calaix.
Si fossin aspirines, no les amagaria al fons del calaix.
Dencobil.
Com s'escriu?
- Que no hi vagis. - Com que no?
Necessita ajuda, no se n'adona i se'n va de festa com si res.
T'estàs precipitant.
Soc son pare. Hi he de parlar.
No, el Pol no s'està morint. Si pren medicació, està en mans de metges.
He de parlar amb ell ara.
- I jo donant-li disgustos. - Fes-me cas d'una puta vegada, hòstia!
En el fons, sou iguals.
Quan teniu un problema, l'amagueu.
No m'estranya que no t'ho hagi dit.
Sap que et posaràs histèric. Respecta'l.
I, quan ho tinguis assumit, aleshores parles amb ell.
[música emotiva]
- [Oti] Ah! Quin mal! - [Pol] Et va petita!
- Però estira fort! - No puc!
Espera. Una, dos… Bufa!
- Ara! - Bravo!
Anem al mar a veure sortir el sol.
El teu pare m'ha portat roba teva.
Tranqui, l'hi he pagat.
- Vas vestit de Pol? - Totes les ties em persegueixen.
Com estàs?
Bé, estic millor.
Els déus m'han castigat llançant-me a l'estany dels nenúfars.
Baixa'm, tio.
- Què fas? Si no tens força. - Tios!
Sé obrir síndries amb el cap.
- [Oti] No fotis, Biel, va. - Que sí.
- A més, aquesta està més madura. - Jo de tu no ho faria.
Biel, no et trenquis el caparronet.
- No, deixa'l, que provi. - Biel!
- Biel! Biel! Biel! - Vinga, vinga!
Biel, estàs bé?
[sona una ària]
[segueix sonant l'ària]
[l'ària es fon]
Suca, suca.
- És l'únic que sucarem aquesta nit. - [riu]
Veus? D'això se'n diu l'orgasme gai.
Que és quan un marica fa riure una dona.
Calla!
Has aconseguit passar la nit fora de casa.
I sòbria.
I ben guapa que estàs.
Ai, quan et vegi ta filla!
Fa 28 anys que la cuido.
Però no m'he sabut cuidar a mi.
Em temo que la filosofia no t'ajuda tant com sembla.
Què ha d'ajudar!
No ajuda ni… Ni tan sols serveix de consol.
No. Fa tota la puta vida que estic en guerra.
Tota la vida.
Sense treva. Un error i un altre error i un altre error.
[sospira]
Com pot ser que sent una persona intel·ligent com soc…
m'hagi pogut equivocar d'aquesta manera?
Compte amb el brodat, no t'esgarrapis el nas.
Ai, màgia!
Has plorut.
- Plorat? - No.
Plorar i riure alhora.
Plore.
Ma mare em feia plore.
[Biel] I després què?
Ja t'ho he explicat dos cops.
Has fet un esprint final, has guanyat i t'han aplaudit.
Que fort! Jo normalment no guanyo res.
No et flipis, que no era la Marató de Boston.
Sempre fas referència als Estats Units. M'encanta.
Si he guanyat aquesta carrera,
soc capaç de moltes coses.
Podria acabar el grau amb excel·lents i ser el futur rector de la universitat.
Uf, no, massa responsabilitat. No, no.
Jo prefereixo dedicar-me a disfrutar de la vida, tio.
De vegades em pregunto com es fa això.
Jo sí que ho sé.
Vull viatjar per tot el món, però res de càmpings.
Jo vull llits enormes.
- Vinc amb tu. - Vinga.
Passem per Buenos Aires i que s'hi apunti la Minerva.
Va, i a l'Argentina ens enamorem.
No, millor. A cada país ens enamorem d'una persona diferent.
Jo intentaré no enamorar-me. S'està millor amb els amics.
[sona "Podría ser peor" de La Casa Azul]