‏NETFLIX מציגה
‏- סדרה מקורית של MOVISTAR -
‏ברכותיי.
‏תודה. על מה?
‏התמדת בטיפול.
‏ברור, אנדראו.
‏אני לוקח את התרופות כמו שעון, ‏באותה שעה כל יום.
‏העומס הנגיפי נמוך, כמעט בלתי ניתן לזיהוי.
‏יש כאן כמות מספיקה לחודשיים נוספים.
‏תשמור על הבריאות, אתה בדרך הנכונה.
‏דרך שלא נגמרת.
‏אתה לא מרוצה?
‏לא.
‏מה שאמרת זה נחמד, אבל עדיין יש לי את זה.
‏פול, אתה מתרגל לטיפול שהוא לא פשוט.
‏אתה צריך להמשיך לחיות חיים נורמליים.
‏מה זאת אומרת חיים נורמליים?
‏אני כבר לא מבין את הקונספט "נורמלי".
‏למה אתה מתכוון בחיים נורמליים?
‏אני יכול לספר לאנשים?
‏אני יכול לזיין כרגיל? להיות בזוגיות?
‏אני צריך לספר לבני הזוג שלי
‏מה קורה איתי ו… ‏-הרבה זוגות חיים עם אייץ'-איי-וי.
‏אם העומס הנגיפי לא מדיד, ‏לא תעביר את הנגיף,
‏גם בלי שימוש בקונדום.
‏אני יודע, אבל יהיה לי קשה לספר ‏למישהו שמוצא חן בעיניי שיש לי איידס.
‏זה מה שאנשים חושבים, איידס.
‏אני יודע שאתה נסער,
‏אבל יש לך שתי אפשרויות: לבנות
‏או להרוס.
‏"להרוס". זין, אנדראו, המילים שאתה בוחר…
‏אני לא האויב שלך.
‏אם אתה מתחיל קשר עם מישהו שאתה מחבב,
‏אתה צריך לספר לו.
‏מבחינתי, חיים נורמליים הם חיים ללא פחד.
‏- חיים נורמליים -
‏הנה הוא.
‏שלום.
‏אני תכף הולך, בסדר?
‏רגע, לאן הלכת מוקדם כל כך?
‏יצאת הבוקר בשבע.
‏רק חזרת ואתה כבר הולך?
‏קיבלתי סיכומים מחברה.
‏בוא, שב תאכל משהו.
‏אתה נראה נורא.
‏טוב, אני בסדר גמור.
‏בגילך צריך לאכול.
‏הכול בסדר באוניברסיטה?
‏כן, קיבלתי את המלגה.
‏איזה יופי, ברכותיי.
‏אילו חדשות. מתי נודע לך?
‏לפני כמה ימים.
‏אני אגיד לך מה,
‏הוא מדוכדך.
‏אחרת הוא היה מספר לי על המלגה.
‏איך אני יכול ללכת לעבודה בידיעה שפול חולה?
‏אמרתי לך איך לפני כמה ימים.
‏ואני מבינה את הפחדים שלך,
‏אבל בכנות, נמאס לי.
‏מה אני אמור לעשות?
‏לתת לו עוד זמן לספר לי?
‏לא, אתה צריך זמן להבין בעצמך.
‏אם אנחנו יודעים על הקשרים
‏שמייקל ג'קסון ניהל לכאורה עם קטינים,
‏אנחנו צריכים להמשיך להאזין לשירים שלו?
‏לא. ‏-לא.
‏בואו נראה, תרימו ידיים.
‏תדליקו את הלפידים נגד מייקל,
‏צאו לרחובות, תעלו על המוקד את האגדה.
‏מייקל, כן או לא?
‏בואו נראה. את, עם היד מונפת גבוה,
‏למה שלא אוכל לעשות הליכת ירח
‏בזמן שאני שואבת אבק?
‏בסדר.
‏הוא היה סוטה,
‏וכל פעם שאת משמיעה ‏את המוזיקה שלו בספוטיפיי
‏את תומכת בו ונותנת כסף ליורשים שלו.
‏יפה מאוד. ‏-נכון.
‏אתם חושבים שזה הוגן לשפוט יצירה של אדם
‏לפי חייו הפרטיים?
‏כן.
‏לא. ‏-רק רגע.
‏עבודות אמנות
‏מתקיימות בנפרד מיוצריהן.
‏זה נכון. להחרים אמנות
‏בגלל הפגמים בהתנהגותו של אמן ‏זה ממש קיצוני.
‏ההיסטוריה מלאה בגאונים לא מושלמים.
‏עולה בדעתי…
‏קאראווג'ו. הוא הרג מישהו.
‏מה לגבי הציורים שלו? עלינו להשמיד אותם?
‏כן או לא? ‏-לא…
‏אה, עכשיו אתם אומרים שלא.
‏אז האם אנחנו תומכים ברצח?
‏לא.
‏אנחנו מוכרחים להפריד בין אמנות לאמנים.
‏אם מייקל ג'קסון היה מתעלל בילד שלך,
‏היית מפריד בין האמנות לאמן?
‏כן, כי צריך להפריד בין הצדק
‏לעובדות. אחרת, כולנו נישרף.
‏אז זה צודק שמישהו שהתעלל בילדים ‏ימשיך להרוויח כסף מהאמנות שלו?
‏הוא צריך להישפט ולשלם על מעשיו.
‏אני מסכימה איתך.
‏שישפטו אנשים על פי מעשיהם,
‏ויניחו לאמנות שלהם.
‏זין על כולם ועל שיעורי מוסר.
‏עכשיו הוא כועס.
‏ברור שאני כועס, ביאל.
‏את הטלפונים האלה כנראה ייצרו
‏ילדים שמנצלים אותם במפעלים סיניים.
‏כמו גם מותגי האופנה הגדולים שמייצרים
‏בתאילנד ובקמבודיה תמורת שכר זעום
‏תך כדי הפרת זכויות העובדים.
‏אבל מי כאן מוכן ‏להפסיק לקנות מהמותגים האלה?
‏אף אחד, הכול רקוב.
‏הידיים של כולנו מלוכלכות.
‏לא של סבתא שלי.
‏מה את יודעת, אוטי?
‏ואם היא רוגמת ארנבים להנאתה?
‏זה דפוק.
‏מה קורה?
‏חיפשתי אותך.
‏אתה עובד היום?
‏לא.
‏בוא לאמפורדה.
‏מה? למה אמפורדה?
‏לבקר את ההורים שלי, נחזור מחר.
‏באמת?
‏ההורים שלך? אנחנו בקושי מכירים…
‏אבל…
‏אני לא יודע אם זה מתאים.
‏מה הסדר הטבעי, לדעתך?
‏אנחנו לא בני זוג ולא אציג אותך ככזה.
‏נכון? ‏-נכון.
‏אני רוצה שהם יכירו את לאקי, ‏אתה רוצה להצטרף?
‏לא משנה, אני אגיד ללאקי שאתה לא אוהב אותו.
‏יש לי פגישה עם הדיקן לגבי מועדון העימותים.
‏אה.
‏נחזור מחר?
‏כן.
‏אל תדאג, יש מיטות.
‏זה לא העניין, אני לא יודע
‏אם זה נורמלי. ‏-נורמלי?
‏תלוי. מה זה נורמלי?
‏אלפונסו…
‏תכננתי לקרוא כאן.
‏אני אסיים בקרוב, גברת.
‏את מרגישה טוב יותר?
‏כן. זה היה רק בלילה ההוא.
‏מה עשית?
‏התפחתי את הכריות כדי שלא יהיו בהן שקעים.
‏שקע של התחת שלי.
‏תחת של כל אחד, גברת.
‏תמיד נחמד שהכריות תפוחות
‏כשמגיעים אורחים.
‏אל תדאג לגבי אורחים, ‏יש עניינים הרבה יותר חשובים.
‏בסדר.
‏אני אגהץ, יש הרבה דברים לעשות.
‏לא, אמרתי להמיניה לעשות את זה.
‏מעכשיו היא תעשה את זה.
‏סליחה,
‏תפקיד הגיהוץ שלי, אמרת את זה ביום הראשון.
‏מה הבעיה בזה
‏שלא תוכל להיכנס לחדר הגיהוץ?
‏בואי נדבר בפתיחות.
‏את מדברת על החליפה שלבשתי לפני כמה ימים.
‏כמובן.
‏לא הייתה לי כוונה לגנוב אותה.
‏בסדר. אז שיחקת בתחפושות?
‏בחייך, תמהר. אני צריכה את החדר הזה. ‏-אבל, גברת…
‏תמהר בבקשה.
‏אם הייתי קטלאנית,
‏הייתי מצביעה בעד עצמאות.
‏זה מורכב. זרים לא מבינים.
‏כן, אני יודעת. אותו דבר קורה בארה"ב.
‏כולם חושבים שאנחנו משוגעים.
‏אה, באמת?
‏ואתם לא מבינים שביבשת הישנה שלכם
‏כולכם צריכים טיפול פסיכולוגי.
‏עזוב, ארני. אני לא אגמור.
‏בסדר. את לא רוצה אפילו לנסות?
‏אנחנו יכולים לנסות.
‏לא. חוץ מזה, זה לא לעניין ‏להזדיין עם שותפים לדירה.
‏אולי זה ככה בארה"ב,
‏אבל כאן, ביבשת הישנה…
‏באמת, ארני…
‏חבל מאוד.
‏כי גם לי יש…
‏שערות על הבטן.
‏למה פול לא בא?
‏צץ משהו לא צפוי.
‏איזו חוצפה.
‏אבל אל תדאגי, ‏אני זוכר בעל פה את רשימת הנושאים.
‏כן. עכשיו אנחנו יודעים איך הם בז'ירונה.
‏בוקר טוב. ‏-בוקר טוב.
‏טוב, אני מניח שתסבירו לנו טוב יותר
‏מה אתם מתכננים לקראת העימות, נכון?
‏טוב, זה בטוח.
‏יש לנו הרבה רעיונות.
‏הוא מזכיר לי את עצמי,
‏תמיד היו לי רעיונות חדשים למרצים שלי.
‏תראו, אם תערכו סוף סוף את העימות,
‏הוא צריך להיות… מלא חיים.
‏אנחנו לא רוצים להיות מושא ללעג.
‏העימות יהיה טוב, אל תדאג.
‏אני לא מפקפק בזה, אוקטבי.
‏אבל הייתה לי מורה גדולה
‏שאמרה לי משהו חשוב מאוד.
‏נדרשים שלושה דברים להצלחה: כישרון,
‏אחריות ו…
‏מאמץ?
‏מאמץ.
‏זהו זה.
‏בוא.
‏תראה.
‏זה מוצא חן בעיניך?
‏בבקשה.
‏תודה.
‏וואו, זה בית מרשים.
‏שלום.
‏בוא.
‏אין כאן אף אחד?
‏חרא, תפסיק.
‏הנה הם.
‏שלום. ‏-חרא, אבא.
‏אני לא רוצה להיות בשמש. ‏-יהיה לך קר.
‏תעזבו אותו.
‏בסדר, תישאר כאן.
‏תישאר בצל, סבא.
‏זה ברור.
‏והכלב הזה? ‏-בוא. זה לאקי.
‏סוף סוף קיבלתי אותו. ‏-חמוד.
‏אם הוא יחזיק מעמד.
‏אימא… ‏-איזה חמוד.
‏היא התכוונה אליי.
‏זה פול.
‏מריונה, אימא שלי, ולנטי, סבא שלי.
‏שלום, נעים מאוד. ‏-בוא, תעזור לי.
‏אתה רצית לבוא.
‏לך לבקר את אבא שלך.
‏בבקשה, סבא. ‏-כן.
‏תישאר כאן.
‏בוא הנה, חתיך. איזה חמוד אתה.
‏אף פעם לא נמאס לך מבאך.
‏המוזיקה של באך שונה מהמוזיקה של היום,
‏היא לא משעממת אם מאזינים לה.
‏שמעתי קולות. ‏-כן.
‏הבאתי את הכלב וחבר שלי.
‏כבר?
‏כן, כבר.
‏הטקס מחר.
‏אני לא אחמיץ עבודה, אם זה מה שרצית לדעת.
‏התחלתי בשש בבוקר כדי שאספיק לסיים.
‏פעם הייתי אוכל ארוחת בוקר בשש,
‏כשעבדתי בסטודיו כל הלילה.
‏בסדר, אתה עשית יותר, זה תמיד היה ככה.
‏אימא שלך אמרה לי להירגע,
‏אבל אני לא מסוגל.
‏אני יודע שאתה לא מחבב אותי.
‏אילו ביצים יש לך.
‏אתה רוצה שאהיה אתה? אני לא יכול.
‏אתה טוב מדי. אני לא מספיק.
‏לו אהבת את העבודה שלך…
‏לא אכפת לי שאתה לא נעים כלפיי,
‏אבל תוכל להיות נחמד כלפי החבר שלי?
‏עוד?
‏כן, זה צריך להיות עמוק ‏כדי שפקעות השורשים ייכנסו.
‏בטח.
‏נראה שאקסל מחבב אותך
‏אם הוא הזמין אותך ללוויה.
‏סליחה?
‏הוא לא סיפר לך?
‏מי מת? ‏-יום הולדת 90 של אמי היה אמור להיות מחר.
‏קנינו לה עץ.
‏זה עץ בקעצור, העלים שלו מאדימים בסתיו.
‏נחמד.
‏זה רעיון של דניאל. ‏-דניאל?
‏כן, חבר לשעבר של אקסל.
‏קדימה, רק עוד קצת.
‏פול.
‏מה?
‏בוא.
‏לך, אני אסיים.
‏אקסל, אל תחזרו מאוחר, ננדו וסליה באים.
‏בסדר.
‏הנה, קח את זה.
‏לא אמרת שום דבר על סבתא שלך.
‏כן.
‏חשבתי שלא תבוא.
‏רצית שאבוא, מה?
‏אני אוהב את זה שאתה כאן.
‏ודניאל?
‏חרא. אימא שלי אמרה, נכון? ‏-כן.
‏הוא חבר לשעבר. ‏-הבנתי.
‏לך אין אקסים? ‏-לא.
‏עוד לא הספקתי. ‏-אתה קורא לי זקן?
‏אז עכשיו אני זקן, תודה רבה.
‏בחייך. ‏-כן, אני מניח שכן.
‏אתה לא רוצה?
‏קדימה. ‏-אנחנו יכולים להשאיר אותם כאן.
‏אני רוצה. לאקי, תישאר כאן,
‏אני זז עם הבעלים שלך.
‏קדימה.
‏למה אתה בברצלונה?
‏אני לא יכול לחיות כאן.
‏אני גר עם אבא שלי.
‏חכה כמה שנים.
‏אתה בסדר?
‏לא שחיתי בים כל כך הרבה זמן.
‏לא…
‏ברצינות, גבר?
‏ממש קר.
‏תפסיק.
‏אתה אוהב את הגוף שלי?
‏אני עובד על עצמי.
‏לא היית מנחש שאני חולה.
‏פול.
‏אתה בסדר?
‏יש לי אייץ'-איי-וי.
‏אני לא יודע למה אני מספר לך.
‏אולי כי אני מחבב אותך ואתה צריך לדעת.
‏עכשיו אתה מבין.
‏אבל אני לא מבין שום דבר.
‏אני לא מבין איך זה קרה לי.
‏אתה אוהב את הגוף הזה? ‏ראיתי איך הסתכלת עליי.
‏הלוואי שלא היה לי אותו.
‏הייתי בורח מעצמי,
‏הייתי משנה אותו כי יש לו אייץ'-איי-וי.
‏אני מטפל בו, אוכל טוב,
‏עושה כושר, הרופאים אומרים שהכול בסדר,
‏שאני צריך להתרגל לחיים נורמליים.
‏ואני לא יכול לספר לאף אחד
‏כי אם אספר זה כבר לא יהיה נורמלי.
‏נמאס לי לגלות בדרך הקשה, גבר.
‏אני אפילו לא זוכר את אימא שלי.
‏איבדתי כל כך הרבה אנשים. וכשזה קרה,
‏"זין, פול, גם אתה?"
‏אבל נראה שאפשר לחיות עם זה.
‏אם אני עושה סקס, הם חייבים לדעת.
‏רציתי לעשות את זה מהיום שלקחנו את לאקי.
‏שמע…
‏כלבי גרייהאונד הם עגמומיים,
‏אבל הם לומדים להיות מאושרים. אולי אתה כזה.
‏אני מקווה.
‏אני אהיה דיסקרטי עם המשפחה שלך.
‏רק אל תגיד לאבא שלי
‏שאתה לא סובל מוזיקה קלאסית.
‏אלפונסו, מה אתה עושה?
‏אני מנקה, גברת. את לא רואה?
‏אמרתי לך לא להתקרב לחדר הזה.
‏אני יודע מה אמרת לי.
‏מכיוון שאת לא רוצה שאתקרב לכאן,
‏למקרה שאגנוב, ‏אני מנקה את טביעות האצבעות שלי.
‏את מסוגלת להתקשר למשטרה
‏ולסבך אותי בצרות.
‏את מפחידה.
‏זה מגעיל. זה מגעיל ומעליב.
‏יש לי מספיק בעיות,
‏והן גדולות מאוד,
‏גם בלי שתגישי תלונה נגדי.
‏לא התכוונתי להגיש תלונה.
‏אני יודע שזה פגע בך
‏כי זו…
‏החליפה של בעלך, ינוח על משכבו בשלום.
‏אני פשוט פתחתי את הארון ‏ומצאתי מערת אוצרות.
‏אבל אפילו לא יכולתי ליהנות ממנה
‏כי המכנסיים ממש הדוקים.
‏מספיק, אלפונסו, מספיק.
‏זה בסדר. ‏-תשמעי…
‏אני מרגיש,
‏עוד מהיום הראשון, ‏שאת לא רוצה אותי בבית הזה.
‏אני לא ביקשתי את העבודה הזאת, ראי הציע לי.
‏אם את לא מרגישה איתי בנוח,
‏אני אקח את הדברים שלי ואלך.
‏שטויות.
‏לך למרתף ותנקה את כתמי הלחות.
‏הם שם כבר ימים.
‏נתראה מחר.
‏מריה…
‏כן? דברי.
‏טוב, אני רק…
‏שמחה שאנחנו מדברות
‏אחרי שבאת אליי לפני כמה ימים.
‏את זוכרת? ‏-אני אפילו לא יודעת מה אמרתי לך.
‏שטויות. זה לא משנה.
‏אז…
‏את בסדר? ‏-הרבה יותר טוב.
‏למרבה המזל, החלפתי ספונסר.
‏נתראה.
‏להתראות.
‏לחיים.
‏נגמרו להם הכוסות או מה?
‏אוניברסיטה ציבורית. באוניברסיטאות פרטיות ‏הדברים האלה לא קורים.
‏אני אוהב את זה שאתה מגעיל.
‏לא, זו התנשאות.
‏אני מנסה לבנות עולם טוב יותר, לעזאזל.
‏חבר'ה, המבחן בהיסטוריה של התרבות ‏בעוד יומיים.
‏בואו ניפגש לקבוצת למידה. ‏-כן, מצוין.
‏את לא תרמי?
‏אני רצינית, אני צריכה ללמוד ולעבור.
‏אי אפשר לרמות שוב עם הטלפון.
‏אני אחרוש למבחן הזה, כבר החלטתי.
‏נהדר, אוטי. ‏-השיטה הסוקרטית לא הולמת אותך.
‏אל תהיה זבל, אתה תגרום לי ‏להרגיש חסרת ביטחון.
‏ומה השיטה של אוטי?
‏השיטה הסופיסטית. העתקה,
‏ללא חרטה.
‏כי אם תנהגי בהגינות, את תידפקי.
‏העולם נוצר עבור המניאקים.
‏אחי, אתה צריך להשתתף בעימות.
‏אני הולך להביא כוס, ‏אני מקווה שלא יביאו לי כוס פלסטיק.
‏הבחור הזה מריר כל כך שהוא נראה כמו באטמן.
‏אני אוהבת את רצפת העץ. ‏-גם אני.
‏היא מקורית.
‏ייתכן שהיא מקורית, אבל צריך לנקות אותה.
‏אימא, אל תתחילי.
‏לאורה, אם לא נשכור אותה, ‏זה לא יהיה בגלל זה
‏אלא כי השירותים משנות ה-80.
‏בכנות, 1,200 אירו זה שוד.
‏זו ברצלונה.
‏שתהיה דובאי.
‏אתה הייתה משלם סכום כזה ‏על 70 מטר מחולקים גרוע?
‏הא?
‏תמסור ד"ש בשמי לבעלים. קדימה.
‏שלום. ‏-גלוריה, מותק. מה נשמע?
‏מה שלומך? ‏-טוב. מה המצב?
‏בסדר, אני במשמרת, ‏אבל את יודעת שאני אוהבת אקשן.
‏תכירי, זה אלפונסו. ‏-שלום.
‏טוב, אני הולכת. ‏-מה? גלוריה, את לא באה?
‏לא. בוא איתי, אלפונסו.
‏אתה מעשן? ‏-לא.
‏אחות שמעשנת. אל תספר.
‏טוב, אלפונסו, גלוריה סיפרה לי ‏שלבן שלך יש אייץ'-איי-וי.
‏טוב, אני יודע שזה נשמע איום ונורא.
‏אתה רוצה לדעת אם הוא ימות? ‏-אם את אומרת את זה ככה…
‏אתה יודע כמה מטופלים יש ‏בבית החולים הזה שיש להם אייץ'-איי-וי?
‏יותר מ-3,000.
‏הם מאושפזים?
‏לא. הם חיים את חייהם.
‏חלקם מאושרים יותר מאחרים, זה נכון.
‏אבל שמעתי שהבן שלך מרגיש טוב.
‏כן, הוא בחור אופטימי, ‏אבל יש לו את מה שיש לו.
‏זה נכון, אבל כפי שאמרתי לך,
‏זה משהו שאפשר לחיות איתו.
‏אני יודע, אבל…
‏אבל כלום, אלפונסו.
‏אתה צריך להפסיק לחשוב עליו כעל חולה.
‏רק רגע, סליה.
‏אני לא ממש מבין אותך.
‏יש לך בעיה עם מוצרט?
‏לי? לא, הוא היה גאון.
‏אני רוצה יין.
‏לא, אבא, אתה לא תשתה יין.
‏הבעיה היא ששלמות כזאת היא חסרת רגש. ‏היא לא עוברת.
‏אנחנו מדברים על חיתולים?
‏את לא חושבת שהרקוויאם שלו מלא רגש?
‏אל תתעסקי עם מוצרט, סליה. ‏-אנחנו רק מדברים.
‏אתה מוכן לתת לנו לדבר? ‏אנחנו יכולים לנהל שיחה?
‏כן, אי אפשר לגעת בבאך.
‏תשתוק, אין לך מושג. ‏-אני צמא,
‏ולא למים.
‏הרקוויאם מלא רגש,
‏אתה צודק, אבל…
‏חליל הקסם, למשל,
‏הוא פשוט… כיפי.
‏וואו. שמעתם את זה? "כיפי".
‏תיארת עכשיו את אחת האופרות ‏הטובות בהיסטוריה
‏כ"כיפית".
‏את על סמים קשים או מה?
‏אתה מבין אותי, נכון, אניול?
‏קוראים לו פול.
‏אני אקרא לו אניול.
‏בסדר. ‏-אתה אוהב מוזיקה קלאסית?
‏תגיד שאתה אוהב שאקון.
‏אל תתעסק עם שאקון.
‏מספיק, ז'ואקים.
‏אני רוצה למות.
‏אל תלעג לשאקון. ‏-תפסיק.
‏אבא, די להגיד שאתה רוצה למות.
‏אבל אתם לא מקשיבים.
‏פול לומד פילוסופיה.
‏אה, אני מתה על זה.
‏אני מתה על זה. ‏-כן, ברור, כי…
‏אריסטו עובר.
‏היה פעם פילוסוף,
‏ואני לא ממציא את זה, בסדר? ‏אבל הוא ניבא את המוות של עצמו.
‏אני לא זוכר את השם שלו כרגע…
‏אחד הישנים.
‏קא… טו…
‏דמוקריטוס.
‏בדיוק.
‏שמת רוטב?
‏זכית בלבו של סבא.
‏כן, רומסקו. ‏-דניאל יבוא מחר?
‏או שהוא לא מרגיש טוב? ‏-לא, דניאל לא יבוא.
‏אבא, תאכל משהו.
‏אני רוצה יין כי מחר אני אבכה.
‏לא שמעתי מדניאל. לא דיברנו מזמן.
‏זה בסדר אם תבכה, אבא.
‏כמובן, לכן אנחנו עושים את זה, ‏כדי לבכות על סבתא.
‏אקסל. ‏-מה? תנו לו לשתות.
‏הוא עצוב על סבתא.
‏אתה מבוגר מספיק, סבא. ‏-אני זקן כמו הזמן.
‏מתי מתה סבתא שלך?
‏לפני שמונה שנים.
‏באמת?
‏סבא שלי שומר את האפר שלה.
‏חרא.
‏אתה רציני? ‏-כן.
‏אין סיכוי. ‏-כן, זו סבתא שלי.
‏גבר…
‏זין.
‏אז אתה מביא לכאן כל מי שאתה יוצא איתו?
‏לא, אני לא מביא כל מי שאני יוצא איתו.
‏באתי לכאן עם האקס שלי.
‏האחד שלא בסדר?
‏כן, דיכאון.
‏הם דיברו על האקס שלך.
‏אני לא רוצה לדבר.
‏כמה זמן הייתם יחד?
‏אנחנו לא צריכים להזדיין… בלי לחץ.
‏כן.
‏אני יודע.
‏אתה… נקי?
‏אתה נבדק?
‏אני נקי.
‏הוא אמר שהוא הולך לישון
‏בבית של הורים של חבר.
‏הוא לקח את התרופות שלו?
‏אני בטוחה שכן.
‏אנחנו צריכים לעשות קניות מחר, המקרר ריק.
‏אני אלך, אל תדאגי.
‏לילה טוב.
‏צעירים אמורים…
‏לקבל מידע על סקס
‏ועל מניעת מחלות.
‏איפה היה פול שלי?
‏מה הוא עשה? ממי הוא קיבל את זה?
‏הטקס היה נחמד, נכון? ‏-כן.
‏אתה לא רצית לשים אדמה.
‏טוב, זה בסדר.
‏זה כי הרעיון לשתול את העץ היה של דניאל?
‏מה אתה רוצה לדעת?
‏זה נורמלי לשאול.
‏נראה שהם אוהבים את האקס שלך.
‏אני לא.
‏כמה זמן הייתם יחד? ‏-שבע שנים.
‏גרתם יחד?
‏כן, ואז הוא נכנס לדיכאון ואני עזבתי.
‏אתה רוצה שארגיש רע לגבי זה?
‏גבר, אני מנסה להיות עדין איתך. מספיק.
‏אני צריך להודות לך על זה ‏שאתה מקבל אותי כפי שאני?
‏תודה לך, אקסל. אתה ממש תומך.
‏לא כולם היו מגיבים ככה. אני כן.
‏זו האמת.
‏אבל בדיוק אמרת…
‏אתה ממש רגיש, פול. ‏-כן, אני יודע, כן.
‏אתה מעוצבן ונמאס לך מאנשים?
‏על מה אתה מדבר? עכשיו אתה משחק אותה קורבן?
‏אתה לא מבין איך זה גורם לי להרגיש?
‏היה לך בן זוג,
‏היו לכם חיים, הוא חלה ואתה פשוט עזבת אותו?
‏אף פעם לא חיית עם בן זוג, פול.
‏אל תדבר על דברים שאתה לא מבין בהם.
‏לא אכפת לי, אקסל.
‏אני בסדר איתך, אבל אני לא טוב לך.
‏אתה צריך למצוא מישהו אחר.
‏יהיה לך קל, אתה חתיך.
‏אתה תמצא מישהו שירד לך
‏ושתוכל לזיין.
‏ואתה לא צריך לדאוג לי, ‏אני אמצא את מי לזיין.
‏בסדר.
‏בסדר גמור, ילד.
‏אני אסיע אותך לאוניברסיטה, אתה צריך לעבוד.
‏באמת?
‏שוב סחרחורות?
‏חשבתי שאני מתה.
‏זו תחושה נוראית.
‏אין פלא. לכי לרופא שלך,
‏שיבדוק אותך.
‏תעשי ניתוח ותשכחי מזה.
‏לא, אין תרופה לזה.
‏זה קורה מדי פעם, ‏הפעם האחרונה הייתה לפני שנה.
‏למרבה המזל, אלפונסו הלך לבית המרקחת
‏והביא לי כדורים.
‏והביטוח הרפואי שלך?
‏אחותי, יש לך ביטוח מצוין,
‏הרופא יכול לבוא הנה. ‏-אלפונסו משגיח עליי.
‏בסדר, אני מבינה.
‏כשאת לבד, הגיוני שתעדיפי ‏את חברתו של מישהו שאת מכירה
‏ולא של איזה רופא.
‏האיש הזה לא רופא.
‏אם את לבד…
‏כמה אתן נהנות להגיד לי שאני לבד.
‏אבל אתן באות הנה
‏כי אתן מרגישות בודדות.
‏תסלחי לי, אני בסדר גמור עם פראן שלי.
‏אה, באמת? פראן נשאר איתך
‏בבית חולים בלילה כשעברת את הניתוח?
‏ומה שלום אחותך?
‏לא, הפסקתן לדבר אחרי עניין הירושה.
‏זה לא גורם לך להרגיש בודדה?
‏לא, הבעיה כאן היא ‏שאתן לא סומכות על אלפונסו.
‏טוב, אני אגיד לכן משהו,
‏אלפונסו אדם טוב יותר.
‏דקארט דן בגוש שעווה.
‏יש לו גודל, צבע וריח
‏ואלה התכונות המגדירות אותו,
‏אבל כשמניחים גוש שעווה ליד אש,
‏כל התכונות האלה מתחילות להיעלם.
‏אז השעווה נשארת אותה שעווה?
‏אם אנחנו מגדירים את השעווה לפי גודלה,
‏ריחה וצבעה, הייתם אומרים, לא, היא השתנתה.
‏אבל אם אנחנו מגדירים את השעווה ‏על פי השעווה עצמה,
‏כלומר, החומר שלה, הרי שכן, זו אותה שעווה.
‏דקארט אומר שאנחנו יכולים לתפוס
‏את מהות הדברים רק באמצעות ידע,
‏כי החושים מטעים אותנו.
‏איזו אובססיה להפחית מחשיבות החושים.
‏אין שום דבר מוסרי או דתי בחושים.
‏כאילו כל דבר חושני ‏שאנחנו נוגעים בו, הגוף שלנו,
‏מעניק לנו הנאה, ולכן קשור לחטא.
‏להתראות. ‏-להתראות.
‏אתה רגוע עכשיו?
‏רגוע? תעשה לי טובה, פול.
‏בסדר, עברתי את הגבול קודם.
‏אני עובר…
‏תקופה טובה ורעה באותו זמן.
‏אני באוניברסיטה.
‏היה לי קשה להגיע לכאן, ‏ואני אסיים את הלימודים
‏ואתמקד בדבר אחד.
‏אני לא הדבר הזה, לא בתוכנית שלך.
‏זה נשמע איום ונורא.
‏איך שתרצה.
‏שתדע שתמיד אהיה
‏המשימה הבלתי גמורה שלך.
‏הבת שלך מחכה בחוץ.
‏אה, היא כבר כאן?
‏כן, היא אמרה לי שנמאס לה ממך.
‏מה היא אמרה?
‏כן, היא אמרה שאת עושה לה חיים קשים ‏בחיפוש הדירה.
‏היא חוששת לחיות לבד.
‏קדימה, תתעודדי.
‏מספיק עם הבננות, קחי מרשמלו.
‏תודה.
‏בסדר, את מוכנה?
‏אני לא בטוחה.
‏אז יש לך ספקות?
‏טוב, הציעו לי ללמד בתואר השני.
‏אה. ‏-טוב…
‏אסור שידעו שאת חברה בארגון העובדים.
‏להצטרף לארגון עובדים זה עניין אחד,
‏אבל לארגן שביתה זה כבר משהו אחר.
‏קצת מאוחר לזה, סילביה.
‏לא יודעת, תן לי לחשוב על זה.
‏אני הולך.
‏תגידי,
‏עד מתי אני צריך להמשיך לקנות ‏ממתקים בשביל בולאניו?
‏היא אוהבת את זה? ‏-היא מתה על זה.
‏אני חושב שזה מרגיע אותה.
‏אז תוודא שיש הרבה.
‏ותודה על הטובה הזאת.
‏תירה.
‏קדימה.
‏תשכח מהמרצה שמרמה.
‏זה פשוט מרגיז אותי.
‏אני אוהבת את הטורטייה הספרדית שלך, ביאל.
‏תודה.
‏אתה יודע שיש לך עיניים יפות מאוד?
‏באמת?
‏כן. גם את יפה.
‏אתה זוכר שלקחת את המיקרופון במסיבה?
‏אל תזכירי לי. אני מתבייש.
‏אהבתי את זה. ‏-די, תפסיקי.
‏תפסיקי.
‏אוי, יש לך שערות…
‏כן.
‏-כן?
‏כן.
‏אוי, כן.
‏מה?
‏גם ביאל גר איתך. ‏-תשתוק.
‏אוי, כן.
‏אתם גורמים לי לרצות לבכות.
‏אני מוקף אנשים שצריכים מלגות.
‏אני מתה על זה שאתה לועג לעניים.
‏אתם רואים את הפנים שלהם?
‏כולם מדוכדכים, פנים מיוזעות,
‏אוכלים ממתקי שוקולד ממכונות ממכר מזון.
‏אתם נהנים ללמוד כאן?
‏מה אתה מציע?
‏לזה אני קורא בירה.
‏זה נחמד. ‏-חרא, ראי.
‏אני אוהבת את ברצלונה מכאן.
‏אנחנו יכולים ללמוד כאן כמה שנרצה.
‏אתה צריך לשקול להשתתף ‏בעימות על אהבה, ברצינות.
‏את אומרת אהבה.
‏אני? אפילו לא בכיתי על הכלב שלי.
‏אני ישות חומרנית, אוטי. אני לא רגיש.
‏אהבה היא יכולת מולדת או שאפשר ללמוד אותה?
‏אנחנו נולדים עם היכולת לאהוב.
‏אותי לא לימדו הרבה.
‏אהבה היא…
‏הקרבה,
‏תלות הדדית, התגברות על אתגרים,
‏חוסר בחופש,
‏לאכזב אנשים אחרים.
‏אני יכולה להשתמש במה שאמרת?
‏אני אגיד שזה שלך. ‏-אל תיתני לו קרדיט על זה.
‏הוא העתיק מאוקטבי. כמו כולנו.
‏תקשיבי לראי. תגנבי, תרמי,
‏תיהני. החיים מוזרים וקשים גם ככה.
‏לסבול ממה שאין לנו ‏וממה שאנחנו רוצים שיהיה לנו.
‏את צריכה לגנוב את זה.
‏כן, אני אשתמש בזה.
‏גם זה לא שלי.
‏זאת אומרת שאנחנו צריכים להיות ‏כמה שיותר מאושרים
‏ושאנחנו צריכים ליהנות מהרגעים האלה,
‏אבל המציאות שונה.
‏יש בחיים דברים הרבה יותר קשים ‏מסיום הלימודים.