NETFLIX PREDSTAVLJA
ORIGINALNU MOVISTAR+ SERIJU
Čestitam.
Zašto?
Prilagodili ste se terapiji.
Znate, Andreu.
Uzimam tablete točno u sat. Svaki dan u isto vrijeme.
Razina virusa je niža, gotovo neprimjetna.
Za još dva mjeseca.
Ostanite zdravi. Na dobrom ste putu.
Na beskrajnom putu.
Niste zadovoljni?
Nisam.
Lijepo je to što kažete, ali bolest je i dalje tu.
Pole, privikavate se na teške terapije.
Morate ići dalje i voditi normalan život.
Što je normalan život?
Više mi se ne sviđa taj koncept.
Kako mislite „normalan”?
Smijem li nekome reći?
Mogu li se normalno ševiti? Imati partnera?
Trebam li reći partneru
-što se događa? -Mnogi parovi žive s HIV-om.
Sad ga ne možete prenijeti
ni bez kondoma.
Znam, ali tipu koji mi se sviđa teško ću reći da imam sidu.
Ljudi odmah svašta pomisle.
Znam da ste uzrujani,
ali imate samo dvije opcije. Stvarati
ili uništavati.
Uništavati. Sranje, Andreu.
Ja vam nisam neprijatelj.
Ako vam je stalo i želite biti s nekim,
morate mu reći.
Za mene normalno znači živjeti bez straha.
NORMALAN ŽIVOT
Stigao je.
Bok.
Idem.
Zašto si otišao tako rano?
Otišao si u sedam ujutro,
a sad si se vratio i opet ideš?
Prijatelj će mi dati bilješke.
Dođi. Sjedni i pojedi nešto.
Grozno izgledaš.
Dobro sam.
Moraš jesti u tim godinama.
Je li sve u redu na faksu?
Da, dobio sam stipendiju.
Sjajno, čestitam.
Lijepa vijest. Kad si saznao?
Prije nekoliko dana.
Vidim po njemu
da je u depresiji.
Mogao je spomenuti školarinu.
Kako da sad radim kad znam da je bolestan?
Već sam ti rekla kako.
I razumijem tvoje strahove,
ali dosta mi je.
Što da radim?
Možda treba vremena da mi objasni.
Ne, ti trebaš vremena da shvatiš.
S obzirom na navodne odnose M. Jacksona
s maloljetnicima,
bismo li trebali slušati njegove pjesme?
-Ne. -Ne.
Da vidimo. Ruke u zrak.
Zapalite baklje protiv Michaela.
Zapalite taj mit.
Za ili protiv Michaela?
Da vidimo. Vi s rukom u zraku,
zašto da ne slušam „Moonwalk”
dok usisavam?
Dobro.
Bio je pokvaren čovjek.
Kad ga god slušate na Spotifyju,
podržavate ga, a njegovi nasljednici zarađuju.
-Sjajno rečeno. -Dobro.
Mislite da je pošteno procjenjivati nečiji rad
prema osobnom životu?
Da.
-Ne. -Čekajte malo.
Umjetničko djelo
postoji izvan umjetnika.
Točno. Radikalno je zabraniti umjetnost
jer umjetnik nije dobar primjer.
Povijest je puna nesavršenih genija.
Sjetite se samo
Caravaggija. On je ubio čovjeka.
Trebamo li uništiti njegove slike?
-Da ili ne? -Ne.
Sad odjednom ne.
Odobravamo ubojstvo?
Ne.
Moramo odvojiti djelo od umjetnika.
Da ti je Michael zlostavljao sina,
bi li to razlikovao?
Da, zato što je pravda odvojena
od činjenica. Inače bismo svi gorjeli.
Onda je u redu da zlostavljač zarađuje od umjetnosti?
Treba mu suditi i neka plati.
Slažem se s vama.
Sudimo ljudima u skladu s djelima,
a umjetnost ostavimo na miru.
Jebeš sve i njihove lekcije o moralu.
Razljutio se.
Naravno da jesam, Biele.
Tvoj su mobitel vjerojatno izrađivala
eksploatirana djeca u Kini.
Isto je i s odjećom.
Na Tajlandu i Kambodži
rade za kikiriki
i krše ljudska prava.
No tko će prestati kupovati brendove?
Nitko. Sve je trulo.
Nitko nije čistih ruku.
Moja baka.
Otkud znaš, Oti?
Što ako ona iz zabave nasmrt kamenuje zečiće?
Sjebano!
Što je?
Tražio sam te.
Radiš li danas?
Ne.
Dođi u Empordu.
Što? Zašto u Empordu?
Idem u posjet roditeljima. Sutra se vraćam.
Ozbiljno?
Roditeljima? Jedva se poznajemo.
Ali,
ne znam koliko je to normalno.
Postoji li normalan slijed?
Nismo u vezi.
-Zar ne? -Nismo.
Želim da upoznaju Luckyja. Ideš sa mnom?
Nema veze. Reći ću Luckyju da ga ne voliš.
Sastajem se s dekanom zbog debate.
Dobro.
Vratili bismo se sutra?
Da.
Ima više kreveta, ne brini se.
Nije to. Ne znam
-je li to normalno. -Normalno?
Ovisi. Što je normalno?
Alfonso.
Namjeravala sam čitati ovdje.
Ubrzo ću završiti.
Jeste li bolje?
Da. Bilo je to samo tu noć.
Što si radio?
Izlupao jastučiće da ne bude udubina.
Od moje stražnjice.
Od svačije stražnjice.
Meki jastuci gostima su
uvijek draži.
Ne brini se za goste. Ima hitnijih stvari.
Dobro.
Idem glačati. Ima posla.
Ne, Hermina će to odraditi.
Odsad će to ona raditi.
Molim?
Rekli ste od prvog dana da ja glačam.
Zašto ti smeta
što nećeš ulaziti u glačaonicu?
Razjasnimo nešto.
Mislite na odijelo.
Jasno.
Nisam ga namjeravao ukrasti.
Dobro. Samo si se odijevao?
-Brzo. Trebam ovu prostoriju. -Ali gospođo…
Brzo, molim te!
Da sam Katalonka,
glasovala bih za neovisnost.
Složeno je. Stranci ne razumiju.
Znam.
Isto je u SAD-u.
Svi misle da smo ludi.
Stvarno?
Vi na starom kontinentu ne shvaćate
da svi trebaju terapiju.
Prestani, Arni. Neću doživjeti orgazam.
Dobro. Želiš li pokušati?
Možemo pokušati.
Ne. Osim toga, nije u redu ševiti se s cimerom.
Možda u Americi nije.
Na starom kontinentu…
Arni, molim te.
Kakva šteta.
I ja imam
dlakav trbuh.
Zašto nema Pola?
Iskrsnulo je nešto neočekivano.
Kako podmuklo.
Ali ne brinite se. Ja se sjećam o čemu smo razgovarali.
Da. Sad znaš kakvi su ljudi u Geroni!
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Pretpostavljam da ćete objasniti kako izgleda debata.
Malo detaljnije, zar ne?
Pa, naravno.
Imamo mnogo ideja.
Podsjeća me na mene.
Uvijek sam imao sjajne ideje za profesore.
Debata bi trebala biti
vrlo dinamična.
Ne želimo se osramotiti.
Bit će dobra. Ne brini se.
Ne sumnjam u to, Octavi.
No jednom mi je
moj veliki učitelj rekao
da su za uspjeh potrebne tri stvari. Talent,
odgovornost i…
Trud?
Trud.
Tako je.
Hajde.
Dođi.
Sviđa ti se?
Izvoli.
Hvala.
Kuća je golema.
Ima li koga?
Dođi.
Nema nikoga?
Kvragu, prestani!
Evo ih.
-Zdravo. -Kvragu! Tata!
-Ne želim sunce. -Bit će ti hladno.
Pusti ga na miru.
Dobro, ostani ovdje.
Djede, ostani u hladu.
I hoću.
-Pas? -Dođi. Ovo je Lucky.
-Napokon je stigao. -Preslatko.
Ako potraje.
-Mama. -Tako je sladak.
Mislila je na mene.
Ovo je Pol.
Mama Mariona i djed Valenti.
-Drago mi je. -Hajde, pomozi mi.
Htio si doći.
Ti posjeti oca.
-Izvoli, djede. -Da.
Ostani ovdje.
Dođi, ljepotanu. Baš si lijep.
Bach ti nikad ne dosadi.
Bach nije kao današnja glazba.
Ne može dosaditi.
-Čujem glasove. -Da.
Doveo sam psa i prijatelja.
Već?
Da, već.
Sutra je svečanost.
Ne zabušava s poslom, ako te zanima.
Počeo sam u šest ujutro da dovršim.
Ja bih nekoć doručkovao u šest
kad bih noći provodio u studiju.
Dobro, ti si uvijek radio više.
Tvoja mi je majka rekla da budem blag,
ali ne mogu.
Ne voliš me.
Baš si hrabar.
Želiš da budem ti? Ne mogu.
Predobar si. Nisam dorastao tomu.
Da voliš svoj posao…
U redu je ako nisi dobar prema meni,
no nudi dobar prema mom prijatelju.
Još?
Da, mora biti duboka da stane korijen.
Naravno.
Axelu se zacijelo sviđaš
ako te pozvao na pogreb.
Molim?
Nije ti rekao?
-Tko je umro? -Moja bi majka sutra navršila 90.
Kupili smo joj stablo.
Likvidambar. Zimi ima crveno lišće.
To je lijepo.
-Bila je to Danielova ideja. -Danielova?
Da. Axelova bivšeg dečka.
Hajde, još malo.
Pole!
Što je?
Dođi!
Hajde, ja ću dovršiti.
Axele, ne vraćaj se kasno! Dolaze Nando i Celia!
Dobro.
Uzmi ovo.
Nisi spomenuo baku.
Da.
Mislio sam da nećeš htjeti doći.
Htio si da dođem?
Divno je što si ovdje.
A Daniel?
-Sranje! Mama ti je rekla? -Da.
-Moj bivši. -Dobro.
-Imaš li ti bivšeg? -Nemam.
-Nisam imao vremena. -Želiš reći da sam star?
Sad sam i star. Hvala!
-Idemo. -Dobro, može.
Ne želiš?
-Hajde. -Ostavit ćemo ih.
Ne želim ići. Lucky, ostani ovdje!
Ja idem s tvojim vlasnikom!
Idemo.
Zašto si u Barceloni?
Ne mogu živjeti ovdje.
Ja živim s tatom.
Daj si još pet godina.
Jesi li ti dobro?
Dugo nisam plivao u moru.
Ma daj.
Ozbiljno, čovječe?
Hladno je.
Prestani.
Sviđa ti se moje tijelo?
Mnogo vježbam.
Ne bih rekao da sam bolestan.
Pole!
Jesi li dobro?
Imam sidu.
Ne znam zašto ti to govorim.
Možda zato što mi se sviđaš i moram znati.
Sad shvaćaš.
Ništa ne shvaćam.
Ne znam kako mi se to dogodilo.
Sviđa ti se ovo tijelo? Vidio sam kako me gledaš.
Volio bih da ga nemam.
Ja bih pobjegao od sebe.
Promijenio bih ga jer ima sidu.
Brinem se o njemu, dobro jedem,
vježbam, a doktor kaže da je sve u redu,
ali da se moram naviknuti na normalan život.
A nikome ne mogu reći.
Ako kažem, neću više biti normalan.
Umoran sam od toga da učim na teži način.
Ne mogu se sjetiti majke.
Toliko sam ljudi izgubio, a onda ovo.
Pole, i ti?
Ali čini se da možeš živjeti s time.
Moraju znati jedino ako se seksamo.
Htio sam to učiniti još kad smo išli po Luckyja.
Slušaj…
Hrtovi su potišteni,
ali nauče biti sretni. Možda ćeš i ti tako.
Možda.
Bit ću diskretan s obitelji.
Samo nemoj govoriti tati
da ne voliš klasiku.
Što to radiš, Alfonso?
Čistim. Ne vidite?
Rekla sam ti da ne ulaziš ovamo.
Znam što ste rekli.
Budući da ne želite da ulazim ovamo,
izbrisat ću otiske ako mislite da sam lopov.
Možete pozvati i policiju
da završim u nevolji.
Strašni ste!
To je zločesto. I uvredljivo.
Imam probleme.
I to poveće.
Ne treba mi još i policija.
Neću te prijaviti.
Znam da sam vas uvrijedio
jer je to odijelo
vašeg muža. Neka počiva u miru.
No otvorio sam ormar i ugledao skriveno blago.
No nisam mogao uživati.
Hlače su mi pretijesne.
Dosta, Alfonso. Dosta.
-U redu je. -Slušajte,
čini mi se
da me od prvog dana ne želite ovdje.
Nisam tražio ovaj posao. Rai mi ga je ponudio.
Ako vam je nelagodno što sam ovdje,
uzet ću stvari i otići.
Kakva besmislica.
Idi u podrum i počisti mrlje od vlage.
Ondje su već tri dana.
Doviđenja.
María.
Da? Reci.
Pa ništa.
Drago mi je što razgovaramo
nakon tvog dolaska k meni.
-Sjećaš li se? -Da, ne znam što sam rekla.
Gluposti. Nema veze.
Onda…
-Jesi li dobro? -Mnogo bolje.
Promijenila sam sponzora.
Vidimo se.
Bok.
Uzdravlje!
Ponestalo im je čaša?
Javno sveučilište. Privatna su drukčija.
Sviđa mi se kad si zloban.
Ne, to je snobovski.
Pokušavam izgraditi bolji svijet.
Ispit iz Povijesti kulture za dva je dana.
-Možemo učiti zajedno. -Da, može.
Nećeš varati?
Ozbiljno mislim. Moram učiti i proći.
Gotovo je s varanjem.
Puno ću učiti. Odlučila sam.
-Sjajno, Oti. -Sokratska ti metoda ne odgovara.
Ne budi kreten. Nesigurna sam.
Koja je to Otina metoda?
Sofistička. Kopiranje
bez kajanja.
Najebeš ako si pošten.
Svijet je sačinjen od budala.
Sudjeluj u debati.
Nadam se da neću dobiti plastičnu čašu.
Kako je samo bijesan. Izgleda kao Batman.
-Obožavam parket. -I ja.
Pravi je.
Možda, ali ga treba ispolirati.
Ne opet, mama.
Laura, to nije razlog zašto ga nećemo uzeti.
Razloga je kupaonica iz 80-ih.
1200 eura je pljačka.
U Barceloni ste.
Nije me briga ni da je Dubai.
Vi biste platili toliko za 70 čudnih kvadrata?
Je li?
Pozdravite vlasnika. Idemo.
-Bok. -Gloria. Kako si?
-Kako si? -Dobro. A ti?
Dobro. Dežurna sam, ali znaš da volim akciju.
-Ovo je Alfonso. -Zdravo.
-Idem ja. -Što? Ti ne ideš sa mnom?
Ne. Dođite, Alfonso.
-Pušite li? -Ne.
Sestra koja puši. Nemojte nikome reći.
Alfonso, Gloria kaže da vam sin ima HIV.
Znam da zvuči grozno.
-Zanima vas hoće li umrijeti? -Ako tako kažete…
Znate li koliko pacijenata
s HIV-om ovdje liječimo?
Više od tri tisuće.
Jesu li hospitalizirani?
Nisu. Normalno žive.
Neki su sretniji, neki nisu.
Čujem da je vaš sin dobro.
Da, on je optimist, ali ima…
Ima, ali kao što sam rekla,
može živjeti s time.
Znam, ali…
Ništa, Alfonso.
Ne gledajte ga kao bolesnika.
Samo malo, Celia.
Ne razumijem te.
Imaš problem s Mozartom?
Ja? Ne, bio je genij.
Želim vino.
Ne možeš dobiti vino, tata.
Savršenstvo nije emocionalno. Ne prolazi.
Govorimo o pelenama?
Zar „Rekvijem” nije emocionalan?
-Ne zezaj se s Mozartom. -Samo razgovaramo.
Dopusti nam to.
Zar ne smijemo razgovarati?
Da, Bach je nedodirljiv.
-Zašuti! -Žedan sam.
Ali ne želim vodu.
„Rekvijem” je emocionalan.
Imaš pravo,
ali Čarobna frula
jednostavno je zabavna.
Jeste li to čuli? Zabavna.
Opisala si jednu od najboljih opera
kao zabavnu.
Jesi li ti na teškim drogama?
Ti me razumiješ, Aniole?
Zove se Pol.
Zvat ću ga Aniol.
-Dobro. -Voliš li klasiku?
Reci da voliš chaconne.
Ne zezaj se s chaconneom!
Joaquime, prestani.
Želim umrijeti.
-Ne ismijavajte chaconne. -Prestanite!
Prestani govoriti da želiš umrijeti, tata.
Kad me ne slušate!
Pol studira filozofiju.
Divno.
-Lijepo. -Da, zato što
Aritstotel prolazi.
Jedan je filozof,
i to ne izmišljam, predvidio vlastitu smrt.
Ne sjećam se kako se zove.
Stariji.
Ca…
Demokrit.
Taj!
Dodao si umak?
Osvojio si djeda.
-Da, romesco. -Dolazi li Daniel sutra?
-Ili nije dobro? -Ne dolazi.
Pojedi nešto, tata.
Želim vino. Sutra ću plakati.
Nisam se čuo s Danielom.
Smiješ plakati, tata.
Naravno. Zato to radimo. Plačemo za bakom.
-Axele. -Što? Daj mu da pije.
Tužan je zbog bake.
-Dovoljno si star, djede. -Prestar sam.
Kad ti je baka umrla?
Prije osam godina.
Ozbiljno?
Djed čuva njezin pepeo.
Čovječe!
-Ozbiljno? -Da.
-Nemoguće! -Da, to je moja baka.
Čovječe!
Jebem ti!
Ovamo dovodiš svakog dečka?
Ne dovodim dečke.
Dolazio sam s bivšim.
S onim koji nije dobro?
U depresiji je. Da.
Spominjali su tvog bivšeg.
Ne zanima me.
Koliko ste dugo bili zajedno?
Ne moramo se ševiti. Bez pritiska.
Da.
Znam.
Jesi li ti čist?
Testiraš se?
Čist sam.
Rekao je da će spavati
kod prijateljevih roditelja.
Hoće li popiti tablete?
Sigurna sam da hoće.
Sutra moramo u kupnju. Hladnjak je prazan.
Ja ću otići.
Laku noć.
Mladi bi se trebali
informirati o seksu
i prevenciji bolesti.
Gdje je Pol bio?
Što je radio? Od koga ju je dobio?
-Obred je bio lijep. -Da.
Nisi htio baciti grumen zemlje.
Pa, nije važno.
Zato što je to bila Danielova ideja?
Što te zanima?
Normalno je pitati.
Voljeli su tvog bivšeg.
Ja ga ne volim.
-Koliko ste dugo bili zajedno? -Sedam godina.
Jeste li živjeli zajedno?
Jesmo. Zatim je pao u depresiju i ja sam otišao.
Želiš da se osjećam loše?
Nježan sam s tobom. Nemoj to raditi.
Trebao bih ti zahvaliti što si dobar?
Hvala, Axele. Divno me podržavaš.
Ne bi to svatko učinio. Ja to činim.
To je istina.
Ali upravo si rekao…
-Jako si osjetljiv, Pole. -Da, znam.
Tebi je dosta bolesnih ljudi?
Što? Sad želiš biti žrtva?
Znaš li kako se osjećam zbog toga što si učinio?
Imao si dečka
i život, a on se razbolio i ti si ga ostavio?
Nikad nisi ni s kim živio.
Ne govori o onome o čemu ne znaš mnogo.
Nije me briga, Axele.
Dobro sam s tobom, ali nisam dobro.
Nađi nekoga drugoga.
Zgodan si. Neće ti biti problem.
Naći ćeš nekoga tko će ti pušiti
i koga možeš jebati.
Ne brini se za mene. I ja ću jebati.
Dobro.
Dobro, mali.
Odvest ću te na faks.
Ozbiljno?
Opet ti se vrtilo?
Mislila sam da umirem.
Užasan osjećaj.
Nije ni čudo. Idi doktoru
na pretrage.
Idi na operaciju i ostavi to iza sebe.
Nema lijeka za to.
Dogodi se tu i tamo. Zadnji je put bilo prije godinu dana.
Srećom, Alfonso je otišao u ljekarnu
i donio mi tablete.
A osiguranje?
Ženo, puno ga plaćaš.
-Doktor bi trebao dolaziti ovamo. -Alfonso je pazio na mene.
Razumijem.
Kad si sam,
trebaš nekoga koga poznaješ,
a ne nekog doktora.
On nije doktor.
Kad si sam…
Volite mi spominjati moju samoću.
Ali vi dolazite ovamo
jer ste usamljene.
Oprosti, ali meni je dobro s Ferranom.
Je li? Je li on proveo noć
u bolnici kad si išla na operaciju?
Kako ti je sestra?
Prestala si je spominjati nakon ostavinske rasprave.
Ne osjećaš se usamljeno?
Riječ je o tome da ne vjerujete Alfonsu.
Reći ću vam nešto.
Alfonso je bolji čovjek.
Descartes govori o vosku.
Njegova veličina, boja i miris
kvalitete su koje ga odlikuju.
Ali kad vosak stavimo pokraj vatre,
te kvalitete nestanu.
Ostaje li vosak isti?
Veličina voska,
miris i boja će se promijeniti.
No sam vosak,
odnosno njegova supstancija, ostaje ista.
Descartes kaže da samo znanjem
možemo uhvatiti srž stvari.
Naša nas osjetila varaju.
Kakva opsjednutost podcjenjivanjem osjetila.
Ima nešto moralno i pobožno u osjetilima.
Kao da sve osjetljive stvari koje diramo, poput mesa…
Pružaju zadovoljstvo i vežu se uz grijeh.
-Vidimo se poslije. -Vidimo se.
Smirio si se?
Smirio? Molim te, Pole.
Dobro, prešao sam granicu.
Prolazim…
Kroz dobre i loše stvari istodobno.
Na faksu sam.
Bilo je teško upasti. Diplomirat ću
i usredotočiti se na jedno.
Ja nisam dio tvojih planova.
Zvuči grozno.
Kako želiš.
Moraš znati da ću ja biti
tvoj nedovršeni zadatak.
Tvoja kći čeka.
Već je stigla?
Da. Rekla mi je da ti je dosta nje.
To je rekla?
Da. Kaže da te gnjavi potragom za stanom.
Boji se živjeti sama.
Hajde, razvedri se.
Nema više banana. Uzmi sljezov kolačić.
Hvala.
Spremna?
Zapravo ne znam.
Sumnjaš?
Ponudili su mi predavanja na diplomskom.
-Je li? -Pa…
Ne znaju da si u sindikatu.
Jedno je biti u sindikatu,
a drugo planirati štrajk.
Kasno je, Silvia.
Ne znam. Razmislit ću.
Ja idem.
Koliko dugo moram kupovati
slatkiše za Bolañicu?
-Sviđaju li joj se? -Obožava ih.
Mislim da je tješe.
Neka ih uvijek bude!
I hvala na usluzi.
Pucaj!
Hajde!
Zaboravi profesora koji vara.
Smeta mi to.
Sviđa mi se tvoj španjolski omlet, Biele.
Hvala.
Znaš li da imaš lijepe oči?
Je li?
Lijepo. I ti si lijepa.
Sjećaš li se mikrofona na tulumu?
Ne podsjećaj me. Kakva sramota.
-Bilo je divno. -Ne, prestani.
Prestani.
Evo dlaka.
Da.
-Da. -Da?
Da.
O, da.
Što?
Biel ti je cimer. -Začepi!
O, da.
Plače mi se zbog vas.
Okružen sam ljudima koji trebaju stipendiju.
Divno je što ulaziš među siromašne.
Vidite li im lica?
Svi su sumornih, znojnih lica
i jedu čokoladice iz aparata.
Volite li ovdje učiti?
Što to govoriš?
To ja zovem pivom.
-Lijepo je. -Divno, Rai.
Sviđa mi se Barcelona odavde.
Ovdje možemo učiti koliko želite.
Priključi se debati o ljubavi.
O ljubavi.
Ja nisam plakao ni za psom.
Ja sam materijalist, Oti. Nesenzibilan sam.
Je li ljubav u nama ili se uči?
Rođeni smo sa sposobnošću da volimo.
Nisu me mnogo naučili.
Ljubav je
žrtva,
ovisnost, skakanje kroz obruč,
nedostatak slobode,
iznevjerenost.
Mogu li iskoristiti to što si rekao?
-Reći ću da je tvoje. -Ne smatraj njega dobrim.
Kao Octavija. Svi smo takvi.
Slušaj Raija. Kradi, varaj.
Zabavljaj se. Život je dovoljno čudan i težak.
Za patnju za nečim što nemaš i želiš.
To moraš ukrasti.
Da, to ću iskoristiti.
To nisu čak ni moje riječi.
To znači da moramo biti što sretniji
i uživati u ovakvim trenucima,
no stvarnost je drukčija.
Život je mnogo teži od diplome.