‎NETFLIX PREZINTĂ
‎UN SERIAL ORIGINAL MOVISTAR+
‎Felicitări!
‎De ce?
‎Ai respectat tratamentul.
‎Tu știi, Andreu.
‎Pe ceas, îmi iau pastilele ‎zilnic, la aceeași oră.
‎Încărcătura e scăzută, ‎aproape nedetectabilă. Ia!
‎Pentru încă două luni.
‎Să fii sănătos, ești pe calea cea bună!
‎O cale fără sfârșit.
‎Nu ești fericit?
‎Nu.
‎Ce ai zis e frumos, dar tot am ce am.
‎Pol, te obișnuiești ‎cu tratamentele dificile.
‎Trebuie să continui, ‎să duci o viață normală.
‎Definește „normală”!
‎Nu-mi mai place conceptul de „normal”.
‎Ce numești „viață normală”?
‎Pot să spun oamenilor?
‎Pot să mi-o trag normal? ‎Să am un partener?
‎Să-i spun partenerului
‎- ce se întâmplă și… ‎- Multe cupluri trăiesc cu HIV.
‎Nedetectabil, nu-l transmiți
‎fără prezervativ.
‎Știu, dar îmi va fi greu să-i spun ‎că am SIDA celui pe care-l plac.
‎Oamenii cred că e… SIDA.
‎Știu că ești supărat,
‎dar ai două opțiuni: să construiești
‎sau să distrugi.
‎„Să distrug”. Rahat, Andreu…
‎Nu sunt dușmanul tău.
‎Dacă îți pasă și vrei să fii cu cineva,
‎trebuie să-i spui.
‎Viața normală e să trăiești fără frică.
‎VIAȚA NORMALĂ
‎E el!
‎Salut!
‎Plec, da?
‎De ce ai plecat așa de devreme?
‎Ai plecat la șapte dimineața.
‎Doar te-ai întors și pleci?
‎Am notițe de la un prieten.
‎Hai, stai și mănâncă ceva!
‎Arăți groaznic!
‎Mă simt bine.
‎La vârsta ta, trebuie să mănânci.
‎E totul în regulă la școală?
‎Da, am obținut bursa!
‎Super! Felicitări!
‎Astea sunt niște vești! Când ai aflat?
‎Acum câteva zile.
‎Îți zic ceva:
‎e deprimat.
‎Putea să menționeze bursa.
‎Cum pot să muncesc acum, ‎când știu că Pol e bolnav?
‎Ți-am zis acum câteva zile.
‎Și îți înțeleg fricile,
‎dar, sincer, m-am săturat.
‎Ce-ar trebui să fac?
‎Poate are nevoie de timp să explice?
‎Nu, tu ai nevoie de timp să înțelegi.
‎Știind presupusele relații
‎ale lui Michael Jackson cu minori,
‎ar trebui să-i ascultăm melodiile?
‎- Nu. ‎- Nu.
‎Să vedem, ridicați mâinile!
‎Aprindeți torțe împotriva lui Michael
‎pe străzi, dați foc mitului!
‎Michael, da sau nu?
‎Hai să vedem! Tu, cu mâna ridicată,
‎de ce să nu dansez ca el
‎când aspir în casă?
‎Bine.
‎A fost un om depravat.
‎De fiecare dată ‎când îi asculți muzica pe Spotify,
‎îl susții. ‎Iar moștenitorii lui câștigă bani.
‎- Bine zis! ‎- Bine!
‎Deci credeți că e corect ‎să judeci munca unui om
‎prin prisma vieții personale?
‎Da.
‎- Nu. ‎- Stai puțin!
‎Operele de artă
‎există dincolo de artist.
‎E adevărat. E radical să interzici arta
‎fiindcă artistul nu e exemplar.
‎Istoria e plină de genii imperfecte.
‎Gândiți-vă la…
‎Caravaggio. El a omorât pe cineva.
‎Dar picturile lui? ‎Ar trebui să le distrugem?
‎- Da sau nu? ‎- Nu…
‎Acum ziceți că nu.
‎Deci aprobăm crima?
‎Nu.
‎Trebuie să separăm lucrarea de artist.
‎Dacă Michael ți-ar abuza fiul,
‎le-ai separa?
‎Da, fiindcă dreptatea e separată
‎de fapte. Sau toți vom arde în iad.
‎Un violator de copii, ‎care face bani din arta lui?
‎Să fie judecat și să plătească!
‎Sunt de acord cu tine.
‎Hai să judecăm oamenii după faptele lor
‎și să lăsăm în pace arta!
‎Să-i ia dracu', cu lecțiile de moralitate!
‎Acum e furios.
‎Sigur că sunt furios, Biel!
‎Telefoanele astea sunt făcute probabil
‎în China, de copii exploatați.
‎La fel și hainele,
‎în Thailanda, Cambgodia,
‎pe salarii de mizerie,
‎încălcând drepturi.
‎Dar cine e dispus ‎să nu mai cumpere aceste mărci?
‎Nimeni. Totul e putred.
‎Nimeni nu are mâinile curate.
‎Bunica.
‎De unde știi, Oti?
‎Și dacă omoară iepuri ‎cu pietre pentru blană?
‎Asta e o aiureală!
‎Ce faci?
‎Te căutam.
‎Lucrezi azi?
‎Nu.
‎Hai la Emporda!
‎Ce? De ce la Emporda?
‎Mergem la părinții mei, ‎ne întoarcem mâine.
‎Serios?
‎La părinți? Abia ne-am cunoscut…
‎Dar…
‎nu știu dacă se cade.
‎Care e ordinea naturală?
‎Nu suntem iubiți.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎Vreau să-l cunoască pe Lucky, vrei să vii?
‎Lasă, că-i spun lui Lucky că nu-l iubești!
‎Mă văd cu decanul despre dezbatere.
‎Ne întoarcem mâine?
‎Da.
‎Există paturi, nu te teme!
‎Nu de-aia. Nu știu
‎- dacă e normal. ‎- Normal?
‎Depinde. Ce e „normal”?
‎Alfonso…
‎am de gând să citesc aici.
‎Termin imediat.
‎Te simți mai bine?
‎Da. A fost doar în noaptea aia.
‎Ce faci?
‎Umflu pernele, să nu aibă scobituri.
‎Fundul meu e scobitură.
‎Fundul oricui, doamnă.
‎Pernele pufoase sunt frumoase
‎când vin vizitatorii.
‎Nu-ți face griji de vizitatori! ‎Sunt probleme mai urgente.
‎Bine.
‎O să calc, e ceva de lucru.
‎Nu, i-am spus Herminiei.
‎De acum încolo, calcă ea.
‎Îmi cer scuze,
‎dar călcatul era al meu, ‎ai zis așa în prima zi.
‎E rău
‎să nu intri în camera de călcat?
‎Să fie clar!
‎Vorbești de costum.
‎Evident.
‎N-am avut intenția să-l fur!
‎Bine. Te jucai de-a deghizatul?
‎- Hai! Am nevoie de cameră! ‎- Dar, doamnă…
‎Repede, te rog!
‎Dacă aș fi catalană,
‎aș vota pentru independență.
‎E o chestie complexă. Străinii nu înțeleg.
‎Da, știu. La fel e și în SUA.
‎Toți cred că suntem nebuni.
‎Serios?
‎Nu înțelegi că pe bătrânul continent
‎toți au nevoie de terapie.
‎Încetează, Arni! N-o să am orgasm.
‎Bine. Vrei să încercăm?
‎Putem încerca.
‎Nu. Și nu e în regulă ‎să ți-o tragi cu colocatarul.
‎Poate nu e în America.
‎Pe bătrânul continent…
‎Arni, te rog…
‎Ce păcat!
‎Mai am și
‎păr pe burtă.
‎De ce nu vine Pol?
‎S-a ivit ceva neașteptat.
‎Ce obraznic!
‎Dar nu-ți face griji, ‎îmi amintesc ce am vorbit.
‎Da! Acum știi cum sunt în Gerona!
‎- Bună dimineața! ‎- Bună ziua!
‎Presupun că vei explica ‎ce-ai planificat pentru dezbatere
‎un pic mai bine, da?
‎Da, bineînțeles.
‎Avem multe idei.
‎Îmi amintește de mine,
‎aveam mereu idei noi pentru profesori.
‎Dacă, în sfârșit, organizezi dezbaterea,
‎ar trebuit să fie foarte… dinamică.
‎Nu vrem să creăm stinghereală.
‎Dezbaterea va fi frumoasă.
‎Nu mă îndoiesc, Octavi.
‎Dar am avut un profesor mare,
‎care mi-a spus ceva cândva.
‎Ai nevoie de trei chestii ‎pentru succes: talent,
‎responsabilitate și…
‎Efort?
‎Efort.
‎Asta e.
‎Haide!
‎Uite!
‎Îți place?
‎Poftim!
‎Mulțumesc!
‎Ce casă!
‎Alo!
‎Vino!
‎Nu e nimeni aici?
‎Rahat! Nu te opri!
‎Ei sunt.
‎- Salut! ‎- Rahat! Tată!
‎- Nu vreau soare. ‎- O să-ți fie frig!
‎Lasă-l în pace!
‎Bine, stai acolo!
‎Bunicule, stai la umbră!
‎Sigur că stau.
‎- Cățelul? ‎- Vino! El e Lucky.
‎- În sfârșit. ‎- E drăguț!
‎Dacă rezistă.
‎- Mamă… ‎- Ce drăguț!
‎Se referea la mine.
‎El e Pol.
‎Mariona, mama, Valentí, bunicul.
‎- Mă bucur să vă cunosc! ‎- Vino, ajută-mă!
‎Tu ai vrut să vii.
‎Du-te să-ți vezi tatăl!
‎- Aici, bunicule. ‎- Da.
‎Stai aici!
‎Vino, frumosule! Ce drăguț ești!
‎Nu te saturi de Bach.
‎Bach nu e ca muzica de azi,
‎nu te plictisește dacă o asculți.
‎- Aud niște voci. ‎- Da.
‎Am adus câinele și un prieten.
‎Așa de repede?
‎Da, așa de repede!
‎Ceremonia e mâine.
‎N-am chiulit de la muncă, să știi.
‎Am început la 6:00 ca să termin.
‎Luam micul-dejun la 6:00
‎când petreceam nopțile muncind la studio.
‎Bine, tu ai făcut mai multe mereu.
‎Mama ta mi-a spus să fiu calm,
‎dar nu pot.
‎Nu-ți place de mine.
‎Ai tupeu!
‎Vrei să fiu ca tine? Nu pot.
‎Ești prea bun. Nu mă compar.
‎Dacă-ți iubeai slujba…
‎E-n regulă dacă faci așa cu mine.
‎Te porți frumos cu oaspetele?
‎Mai mult?
‎Da, trebuie să fie adâncă, ‎ca să încapă bulbul.
‎Sigur.
‎Cred că Axel te place
‎dacă te-a invitat la o înmormântare.
‎Cum?
‎Nu ți-a spus?
‎- Cine a murit? ‎- Mama ar fi împlinit 90 de ani mâine.
‎I-am cumpărat un copac.
‎Un arbore de cauciuc, are frunze și iarna.
‎E frumos!
‎- A fost ideea lui Daniel. ‎- Daniel?
‎Da, fostul prieten al lui Axel.
‎Hai, un pic mai mult!
‎Pol!
‎Ce?
‎Vino!
‎Du-te, că termin eu!
‎Axel, nu vă întoarceți târziu! ‎Vin Nando și Celia!
‎Bine!
‎Uite, ia asta!
‎N-ai zis nimic de bunica.
‎Da.
‎M-am gândit că poate n-o să vii.
‎Voiai să vin, da?
‎Mă bucur că ești aici.
‎Și Daniel?
‎- Rahat! Ți-a zis mama, nu? ‎- Da.
‎- E fostul. ‎- Înțeleg.
‎- Tu ai un fost? ‎- Nu.
‎- N-am avut timp. ‎- Mă faci bătrân?
‎Deci acum sunt bătrân, mersi!
‎- Haide! ‎- Da, așa cred!
‎Nu vrei?
‎- Hai! ‎- Putem lăsa astea.
‎Nu vreau să merg! Lucky, stai acolo,
‎plec cu proprietarul tău!
‎Hai!
‎De ce ești în Barcelona?
‎Nu pot locui aici.
‎Locuiesc cu tata.
‎Dă-i câțiva ani!
‎Tu ești bine?
‎N-am mai înotat demult!
‎Nu…
‎Pe bune, băi?
‎E atât de rece, frate!
‎Oprește-te!
‎Îți place corpul meu?
‎Mă antrenez mult.
‎N-ai zice că sunt bolnav.
‎Pol!
‎Ești bine?
‎Am HIV.
‎Habar n-am de ce-ți spun.
‎Poate fiindcă te plac și trebuie să știi.
‎Acum înțelegi.
‎Eu nu înțeleg nimic.
‎Nu înțeleg cum mi s-a întâmplat.
‎Îți place corpul ăsta? ‎Am văzut cum mă priveai.
‎Mi-aș dori să nu-l am.
‎Aș fugi de mine,
‎l-aș schimba, fiindcă are HIV.
‎Am grijă de el, mănânc bine,
‎mă antrenez, doctorii zic că totul e bine,
‎să mă obișnuiesc cu viața normală.
‎Și nu pot spune nimănui.
‎Dacă spun, nu sunt normal.
‎M-am săturat să învăț din necazuri, frate!
‎Nu mi-o pot aminti pe mama!
‎Am pierdut mulți oameni. ‎S-a întâmplat asta,
‎„Vai, Pol, și tu?”
‎Dar se pare că tu poți trăi cu asta.
‎Dacă fac sex, trebuie să afle.
‎Am vrut s-o facem ‎de când am luat-o pe Lucky.
‎Uite…
‎Ogarii sunt morocănoși,
‎dar învață fericirea. ‎Poate ești și tu unul.
‎Poate că sunt.
‎Voi fi discret cu familia.
‎Nu-i spune lui tata
‎că urăști clasica!
‎Ce faci?
‎Curățenie, doamnă. Nu vezi?
‎Ți-am zis să nu vii în camera asta!
‎Știu ce mi-ai spus.
‎Fiindcă nu mă vrei aici,
‎în caz că sunt hoț, îmi șterg urmele.
‎Poate vrei să chemi poliția
‎și să-mi faci probleme.
‎Ești groaznică!
‎Asta e o răutate. Și o jignire.
‎Am probleme
‎și sunt destul de mari
‎ca să mai adaug un denunț.
‎Nu te denunț!
‎Știu că te-am supărat
‎fiindcă era
‎costumul soțului tău, ‎odihnească-se în pace!
‎Am deschis debaraua ‎și am găsit peștera lui Ali Baba.
‎Dar nu m-am putut bucura,
‎pantalonii erau prea strâmți.
‎Destul, Alfonso!
‎- E în regulă. ‎- Uite…
‎Simt
‎că nu m-ai vrut aici din prima zi.
‎N-am cerut o slujbă, Rai mi-a oferit-o.
‎Dacă nu te simți confortabilă cu mine,
‎îmi iau lucrurile și plec.
‎Prostii!
‎Du-te în pivniță ‎și curăță petele de umezeală!
‎Sunt așa de zile întregi.
‎Ne vedem mâine.
‎María…
‎Da! Spune!
‎Ei bine…
‎Mă bucur să vorbim
‎după ce ai venit la mine.
‎- Îți amintești? ‎- Da, nu știu ce am zis.
‎Prostii! Nu contează.
‎Deci…
‎- Ești bine? ‎- Mai bine.
‎Mi-am schimbat sponsorul.
‎Bine. Ne mai vedem pe aici!
‎Pa!
‎Noroc!
‎Nu mai au pahare sau ce?
‎Universitate publică! La private e altfel.
‎Îmi place când ești obraznic!
‎Nu, ăsta e snobism.
‎Încerc să creez o lume mai bună.
‎Dăm examen ‎la Istorie culturală în două zile.
‎- Să facem un grup de studiu! ‎- Da!
‎Nu copiezi?
‎Sunt serioasă, ‎trebuie să învăț și să trec.
‎Gata copiatul cu telefonul!
‎O să învăț din greu, m-am decis.
‎- Super! ‎- Metoda socratică nu ți se potrivește.
‎Nu fii nesimțit! Mă simt nesigură.
‎Și care e metoda lui Oti?
‎Metoda sofistă. Copiatul,
‎fără remușcări.
‎Dacă te porți corect, ești terminat.
‎Lumea e pentru ticăloși.
‎Ar trebui să participi la dezbatere.
‎Iau un pahar, ‎sper că nu-mi dea unul de plastic.
‎Tipul ăsta e atât de amărât, ‎parcă e Batman.
‎- Îmi place podeua de lemn. ‎- Și mie.
‎E cea originală.
‎Poate, dar trebuie șlefuită.
‎Nu iar, mamă!
‎Nu ăsta e motivul ‎pentru care nu-l închiriem.
‎Ci fiindcă baia e din anii '80.
‎Sincer, 1.200 de euro e jecmăneală.
‎E Barcelona.
‎Nu-mi pasă dacă e Dubai.
‎Ai plăti atât ‎pentru 70 de metri improprii?
‎Da?
‎Salutări proprietarului! Haideți!
‎- Bună! ‎- Gloria, scumpo! Ce e?
‎- Ce faci? ‎- Bine. Cum e treaba?
‎Bine, sunt de gardă, ‎dar îmi place acțiunea.
‎- El e Alfonso. ‎- Bună!
‎- Eu plec. ‎- Ce? Nu vii, Gloria?
‎Nu. Vino cu mine, Alfonso!
‎- Fumezi? ‎- Nu.
‎O asistentă care fumează. Să nu mă spui!
‎Alfonso, Gloria mi-a spus ‎că băiatul tău are HIV.
‎Știu că sună groaznic.
‎- Vrei să știi dacă va muri? ‎- Dacă zici așa…
‎Știi câți pacienți
‎cu HIV tratăm aici?
‎Peste 3.000.
‎Internați?
‎Nu. Își duc viețile lor.
‎Unii sunt mai fericiți ca alții, sigur.
‎Am auzit că fiul tău o duce bine.
‎Da, e un optimist. Dar o are…
‎Da, dar, cum am zis,
‎poate trăi cu ea.
‎Știu, dar…
‎Nimic, Alfonso.
‎Nu-l mai privi ca pe un bolnav!
‎Stai o clipă, Celia,
‎nu prea te înțeleg!
‎Ai o problemă cu Mozart?
‎Eu? Nu, a fost un geniu.
‎Vreau vin!
‎Nu, tată, n-o să bei vin.
‎Perfecțiunea nu e emoționantă. ‎Nu pătrunde.
‎Vorbim despre scutece?
‎Nu crezi că recviemul ăsta e emoționant?
‎- Nu te pune cu Mozart… ‎- Doar vorbim.
‎N-avem voie
‎să purtăm o conversație?
‎Da, Bach e de neatins.
‎- Taci! ‎- Mi-e sete!
‎Și nu de apă.
‎Recviemul e emoționant,
‎ai dreptate, dar…
‎Fluierul fermecat
‎e doar… amuzant.
‎Ai auzit? „Amuzant”!
‎Ai descris una dintre cele mai bune opere
‎ca „amuzantă”.
‎Consumi droguri puternice?
‎Mă înțelegi, da, Aniol?
‎Îl cheamă Pol.
‎O să-i spun Aniol.
‎- Bine. ‎- Îți place muzica clasică?
‎Zi-i că-ți place ciacona!
‎Nu face mișto de ciacona!
‎Joaquim, încetează!
‎Vreau să mor.
‎- Nu face mișto de ciacona! ‎- Încetează!
‎Tată, nu mai spune că vrei să mori!
‎Dar tu nu asculți!
‎Pol studiază filosofia.
‎Îmi place!
‎- Îmi place! ‎- Da, sigur, fiindcă…
‎Aristotel pătrunde.
‎A fost un filosof.
‎Nu inventez, bine? ‎Și-a prezis propria moarte.
‎Nu-mi amintesc numele lui…
‎Din cei vechi.
‎Ca… to…
‎Democrit.
‎Ăla!
‎Ai pus sos?
‎L-ai cucerit.
‎- Da, romesco. ‎- Vine Daniel mâine?
‎- Sau nu se simte bine? ‎- Nu. Nu vine.
‎Tată, mănâncă ceva!
‎Vreau vin, voi plânge mâine.
‎N-am vorbit cu Daniel.
‎E în regulă dacă plângi, tată.
‎Sigur, de-aia o facem, ‎să plângem pentru bunica.
‎- Axel! ‎- Ce? Lasă-l să bea!
‎E trist din cauza bunicii!
‎- Ești destul de mare, bunicule! ‎- Sunt bătrân ca timpul.
‎Când a murit bunica ta?
‎Acum opt ani.
‎Serios?
‎Bunicul îi păstrează cenușa.
‎La naiba!
‎- Vorbești serios? ‎- Da.
‎- Nu se poate! ‎- Ba da, asta e bunica.
‎Frate!
‎Futu-i!
‎Deci îți aduci toți iubiții aici?
‎Nu-mi aduc iubiții.
‎Veneam cu fostul.
‎Cel care nu e bine?
‎Depresie, da.
‎Ei vorbeau de fostul tău.
‎Eu nu vreau să vorbesc.
‎Cât timp ați fost împreună?
‎Nu trebuie să ne-o tragem… Nu e grabă!
‎Da.
‎Știu.
‎Tu ești… sănătos?
‎Te-ai testat?
‎Sunt sănătos.
‎A zis că-și petrece noaptea
‎în casa părinților unui prieten.
‎Are pastilele?
‎Sunt sigură.
‎Trebuie să facem cumpărături mâine, ‎frigiderul e gol.
‎Mă duc eu, nu-ți face griji!
‎Noapte bună!
‎Se presupune că tinerii…
‎sunt informați despre sex
‎și prevenirea bolilor.
‎Unde a fost Pol?
‎Ce-a făcut? De unde a luat-o?
‎- Ceremonia a fost frumoasă, nu? ‎- Da.
‎N-ai vrut să pui pământ.
‎E bine.
‎Că pomul a fost ideea lui Daniel?
‎Ce vrei să știi?
‎E normal să întreb.
‎Par să-l iubească pe fostul.
‎Eu nu.
‎- Cât ați fost împreună? ‎- Șapte ani.
‎Ați stat împreună?
‎Da, apoi el s-a deprimat și eu am plecat.
‎Vrei să mă simt prost?
‎Frate, sunt subtil cu tine: încetează!
‎Trebuie să-ți mulțumesc că mă accepți?
‎Mersi, Axel! Ești un sprijin.
‎Nu toți ar fi. Eu sunt.
‎Ăsta e adevărul.
‎Dar tocmai ai zis…
‎- Ești atât de sensibil, Pol. ‎- Da, știu, da!
‎Ești enervat și sătul de oameni bolnavi?
‎Ce? Acum faci pe victima?
‎Nu înțelegi ce nasol mă simt?
‎Ai avut un bărbat,
‎aveați o viață, ‎s-a îmbolnăvit și l-ai lăsat!
‎Tu n-ai locuit cu cineva.
‎Nu vorbi despre ce nu știi!
‎Nu-mi pasă, Axel.
‎Îmi placi, dar nu mă simt bine.
‎Mai bine caută-ți pe altul!
‎Va fi ușor, ești sexy.
‎Vei găsi unul să te năucească
‎și pe care să-l fuți.
‎Nu-ți face griji, că mă fut și eu!
‎Bine.
‎Bine, puștiule!
‎Te duc la școală, ai treabă.
‎Serios?
‎Amețeală iar?
‎Am crezut că mor.
‎E o senzație oribilă.
‎Clar! Du-te la doctor,
‎să te consulte!
‎Alege chirurgia și uită de asta!
‎Nu, nu există leac.
‎Mi se întâmplă uneori. ‎Ultima a fost acum un an.
‎Dar Alfonso s-a dus la farmacie
‎și mi-a luat pastile.
‎Și asigurarea ta?
‎Fată, ești acoperită,
‎- vine doctorul aici. ‎- Alfonso a avut grijă de mine.
‎Da, înțeleg.
‎Când ești singură,
‎preferi pe cineva cunoscut,
‎nu un doctor.
‎Omul ăsta nu e doctor.
‎Dacă ești singură…
‎Îți place să-mi spui că-s singură!
‎Dar tu ai venit aici
‎fiindcă te simți singură.
‎Pardon, sunt bine cu Ferran.
‎Serios? A petrecut Ferran noaptea
‎în spital când te-ai operat?
‎Cum e sora ta?
‎N-ați mai vorbit după moștenire.
‎Nu te simți singură?
‎Nu contează dacă am încredere în Alfonso.
‎Să vă spun ceva:
‎Alfonso e un om mai bun.
‎Descartes vorbește despre ceară.
‎Cum dimensiunea, culoarea și mirosul
‎sunt calitățile definitorii.
‎Dar, când pui ceara lângă foc,
‎toate aceste calități dispar.
‎Rămâne ceara aceeași?
‎Dacă definim ceara prin dimensiunea,
‎mirosul și culoarea ei, s-a schimbat.
‎Dar, dacă o definim prin însăși ceara,
‎adică prin substanță, e tot aceeași.
‎Descartes zice că doar prin cunoaștere
‎putem capta esența lucrurilor.
‎Simțurile ne înșeală.
‎Ce obsesie să criticăm simțurile!
‎E ceva moral sau religios despre simțuri.
‎Ca și când lucrurile senzitive, ‎ce atingi, carnea…
‎ce dă plăcere e legat de păcat.
‎- Ne vedem mai târziu. ‎- Pa!
‎Deci ești calm acum?
‎Calm? Te rog, Pol!
‎Bine, am exagerat mai devreme.
‎Traversez…
‎o chestie bună și una rea simultan.
‎Sunt la facultate.
‎A fost greu să intru și voi absolvi,
‎mă concentrez pe asta.
‎Nu fac parte din planurile tale.
‎Sună groaznic!
‎Cum vrei.
‎Trebuie să știi că voi fi
‎tema ta neterminată.
‎Așteaptă fata ta.
‎A venit deja?
‎Da, mi-a spus că te-ai săturat de ea.
‎Așa a zis?
‎Da, zice că te supără ‎cu căutarea apartamentului.
‎Îi e frică să locuiască singură.
‎Hai, bucură-te!
‎Nu mai sunt banane! Ia o bezea!
‎Mulțumesc!
‎Ești gata?
‎Nu prea știu.
‎Deci ai îndoieli?
‎Mi-au oferit un master.
‎Păi…
‎Ei nu pot ști că ești în sindicat.
‎Una e să intri în sindicat
‎și alta să faci o grevă.
‎E cam târziu, Silvia.
‎Nu știu, lasă-mă să mă gândesc!
‎Plec.
‎Cât timp trebuie să-i mai cumpăr
‎dulciuri lui Bolaño?
‎- Îi plac? ‎- Le adoră.
‎Cred că o calmează.
‎Asigură-te că sunt multe!
‎Și mersi pentru favoare!
‎Trage!
‎Haide!
‎Uitați de copiat!
‎Doar că mă enervează.
‎Îmi place omleta ta spaniolă, Biel.
‎Mulțumesc.
‎Știi că ai ochi frumoși?
‎Da?
‎Drăguț! Și tu ești frumoasă.
‎Mai știi microfonul de la petrecere?
‎Nu-mi aminti! Rușinea!
‎- Mi-a plăcut! ‎- Nu! Încetează!
‎Încetează!
‎E păr!
‎Da.
‎- Da! ‎- Da?
‎Da!
‎Ce?
‎- Biel e colocatarul tău! ‎- Taci!
‎Da!
‎Vreți să mă faceți să plâng.
‎Înconjurat de oameni ‎care au nevoie de burse.
‎Îmi place când faci mișto de săraci.
‎Vezi ce fețe au?
‎Sunt toți mohorâți, cu fețe transpirate,
‎mănâncă ciocolate de la vendomat.
‎Vă place să învățați aici?
‎Ce propui?
‎Asta numesc eu „bere”!
‎- E mișto! ‎- Super, Rai!
‎Iubesc Barcelona de aici.
‎Putem studia tot ce vreți aici.
‎Vreau să particip ‎la dezbaterea despre iubire.
‎Despre iubire, zici…
‎Eu n-am plâns după câinele meu.
‎Sunt o ființă materialistă, Oti, ‎sunt insensibil.
‎Iubim din instinct sau învățăm?
‎Ne naștem cu capacitatea de a iubi.
‎Ei nu mă învață multe.
‎Iubirea e
‎sacrificiu,
‎dependență, chin,
‎lipsa libertății,
‎să-i dezamăgești pe alții.
‎Pot să folosesc ce-ai zis?
‎- Zic că-ți aparține. ‎- Nu-l menționa!
‎Ca Octavi. Toți facem.
‎Ascultă-l pe Rai! Fură, copiază!
‎Distrează-te! Viața e ciudată și grea.
‎Să suferi fiindcă vrei ‎ceva ce nu ai și îți dorești.
‎Asta trebuie să furi!
‎Da, o folosesc și pe asta.
‎Nici nu-mi aparține.
‎Înseamnă că trebuie ‎să fim cât mai fericiți posibil
‎și că trebuie ‎să ne bucurăm de momentele astea…
‎Dar realitatea e altfel.
‎Viața e mult mai dificilă ca absolvirea.