- Bon dia. - No, de bo res. Dolent.
Si et dic Vidal, què em dius?
- Torracollons. - Bingo!
El debat.
Què li passa ara? No vol que el fem?
Va escampant merda per la facultat dient que al paranimf no s'hi fa el banquet.
- Que bé. - Vol fotre el rector a la seva guerra.
Què fem? Busquem un altre lloc o anul·lem el debat?
- L'haurem de fer entrar en raó. - Doncs parla amb ell.
Jo? No penso tornar a discutir amb aquell con de trànsit.
L'altre dia em vaig trobar la teva Laura per aquí.
- Sí, em va venir a buscar. - Ja li has llogat el pis?
Què va! Perquè es posi en un forat…
- La mare que el va parir! - Saps què, María?
- M'està començant a caure malament. - Te m'estàs bolañitzant?
Ara em prendria una copeta, sí.
Fes com jo: pren-te una copeta imaginària.
És whisky del bo.
- Et perds tenir una relació xula amb ell. - També em perdo fracassar.
Recordo aixecar-me un dilluns a les quatre de la matinada.
Vaig anar a treballar amb la roba de mudar perquè tenia l'altra mullada.
Al taller em va saltar un tros de vidre roent i em vaig quedar sense pantalons.
Quan vaig arribar a casa, el meu pare em va fotre dues hòsties per cremar-los.
- Que bèstia! - Sí, ja ho pot dir.
Era un bèstia.
La meva dona i jo devíem fer alguna cosa bé.
La meva germana m'espera al cotxe i m'ha recomanat que li expliqui tot.
- Fil per randa. - Fil per randa què?
- Que ja n'estic fart, de vostè. - Doncs mira que bé.
La Laura i jo treballem, fem la compra, cuinem,
sabem encendre i apagar la vitroceràmica.
Vostè és perfecta? Es nota que no confia en nosaltres.
Es pensa que no estem preparats per solucionar problemes,
però volem viure junts.
I res més. Bona nit.
- Què tal, profe? - Hola, alumne. Hi és el xèrif?
A la seva taula. Vaig parlar amb el Vidal.
- I? Merda? - Merda.
Que no farem el debat, que estudiem i que ens deixem de bestieses.
Vinga, porta'm una aigua amb moltíssima llimona.
- El datàfon, sisplau. - Sí!
- Escolta, i l'Ángel? S'està penjant. - L'han despatxat.
No em sento còmoda aquí. No sé per què he vingut.
Escolta, no comencis a dir que marxes.
- Ets aquí perquè t'agrado. - Sí, em moro per envellir amb tu.
- No et mors per veure'm actuar? - Actua millor que tu la noia aquesta.
Tu també ho has notat?
Aquí tens, María.
- Dino, podem parlar? - Ja estàs parlant.
Diuen que has despatxat l'Ángel. Volia saber per què.
T'he de donar explicacions?
No, però t'equivoques. És bona persona, em va ajudar i té el bar controlat.
Tan controlat que es folla els clients al lavabo.
El Kevin està sol a la barra?
Doncs ves a fer-li companyia.
Em jugo un braç que tu has follat en més lavabos que aquell noi.
Rai Casamiquela, la mare que et va parir!
- Hola. - El que es va esfumar d'ESADE.
- Què tal, Sonia? - Bé!
Què t'expliques, filòsof?
Quan vaig saber que eres a Filosofia, m'hauria volat el cap, tio.
Si Aristòtil i Plató ja no són ningú. Com et poses en aquest merder?
- No està tan malament. - Deu fer olor de porro.
- "No està tan malament", diu. - Un Ballans amb cola per a aquest.
- Que ens té el cor trencat. - Ballans amb cola.
El tio més cabró i divertit que he conegut a la vida!
- Recordo del teu majordom, el panchito. - Com es deia?
- El Henry! - Us en recordeu?
- Eres molt cabró amb el servei. - Sí.
Recordes quan vas untar la barana de merda de gos?
- Què va! Ho teniu gravat? - Tot.
- No, sort que no. - Ho arribem a gravar i seria piradíssim.
Ton pare es va cabrejar molt perquè li vas donar laxant al gos.
- Putades de campionat. - El gos es va intentar escapar mil cops.
Per a aquell gos, casa teva era com Auschwitz.
- Quina il·lusió el Rai, no? - Tenia ganes que el veiéssiu.
- I el Ballans amb cola? On és? - Està exquisit.
- Rècord? - Vinga, vinga, rècord!
- Com anàvem? - Set cubates en dues hores.
- Tot teu, campió. - Va.
Jo vaig debutar en aquest escenari. Feia el meu número sola.
Després van arribar les gelosies.
I com li dic que no si és el cap?
No et preocupis, bonica. Aviat sabré el que és actuar sola.
- M'estàs dient vella? - No, marica.
T'estic dient motor de gasolina amb plom.
- No siguis puta. - Sí…
Tot el dia endollat a les pastilles.
Tu no tens un pastiller. Tens un bagul de la Piquer.
Perdona, bonica, no coneixes el glamur de la sida?
La sida va cantar amb Montserrat Caballé.
Mira com se'm posa la pell de gallina.
Els artistes tenim l'emoció a flor de pell.
A flor de pell.
Improvisem, no tenim guió perquè no se'n recorda.
Em vas deixar penjada quatre minuts. Quatre!
Quatre minuts a l'escenari és una eternitat.
I mentrestant ella flotava al seu blanc
com un núvol passatger a la deriva, esclar.
Va arribar el seu neuròleg.
Un neuròleg és el que necessiten alguns jovenets,
que s'estan tornant molt impertinents.
Sort que al final es fa justícia, no?
I els jovenets acaben com tots:
al museu del Caire.
Després d'allò de ton pare, el meu es va quedar dos dies a l'habitació.
Ah, i l'Álvaro de Macroeconomia, ho saps?
- El profe? - La va palmar.
El marica em va suspendre i, un any després, se'l menja un càncer.
- Molt fort. - A tu t'encantava, carinyo.
Doncs sí. Era bon profe.
- L'hi dius tu o l'hi dic jo? - L'hi dic jo.
- Molt bé. - Li has enviat invitació?
- El Toni es casa! - El Toni es casa!
Toca'm l'esquellot per desitjar-me sort en el matrimoni!
Llepa-li les tetes!
Vinga, no siguis tímid, llepa!
Mira el molt marica com llepa!
Estampida!
Pringat!
Ja me n'anava, però les croquetes són molt bones.
Doncs són congelades.
- Jo me'n vaig. - Alto aquí.
- Tu et quedes. - Nen, seu, que jugarem al trauma.
Què és això de trauma?
Una teràpia col·lectiva. Cadascú explica un petit trauma, però sense monòlegs.
Seus, noiet?
- Que segui, va. - Perquè tinc gana, eh.
Trauma número u.
Dos setmanes parlant amb un de Grindr i m'ha deixat tirat.
Pobre gossa!
Pobre gossa, no es casa, té lloc al Satanassa!
- Què cony ha sigut això? - El lema del local.
Seguim per a bingo…
Tu.
1971, 16 anyets. Vaig demanar que em diguessin Sara.
Em van tancar en una habitació, vaig aconseguir sortir,
li vaig robar mil pessetes al cabró de mon pare i vaig fugir a Barcelona.
Soc la precursora de l'Espanya buidada!
Et toca. María Bolaño! Et toca.
Jo m'ho invento, eh.
Doncs jo estic gelosa de ma filla perquè ella és feliç.
- Et toca. - El meu trauma es resumeix en això.
Apol·lo, ets marica?
No.
Això ja ho sabia jo.
Soc bisexual.
Em pensava que eres el mascle de la facultat.
Dino, t'agrada que un jovenet impertinent com jo treballi aquí, no?
Què els ensenyes als alumnes?
A rebel·lar-se contra les autoritats incompetents.
Dona-li una altra oportunitat a l'Ángel.
M'ho pensaré, però et dic una cosa, Apol·lo:
a l'àlbum dels mariques, tu tindries el cromo número u.
Pobre gossa, no es casa, té lloc al Satanassa!
Collons, papa, quin ensurt!
No sabia si dormies.
Sí, què passa?
Res, com que fa temps que no parlem…
- De què? - Jo què sé.
Va bé aprofundir.
- Aprofundir… - No te'n riguis.
A mi em va anar molt bé explicar-te el meu embolic amb Hisenda.
- Gràcies a tu vaig trobar feina. - El Rai te la oferir.
Sí, però tu em vas ajudar. Vas preguntar al súper i al pàrquing.
- El cabró del pàrquing no em va pagar. - No fotis.
- Quan et vaig proposar de substitut… - Què? Es va riure de mi?
- Et va… Bé, ens va insultar. - I tu què vas fer?
Res, me'n vaig anar.
Ben fet, millor no pensar-hi. Hi ha molts caps fills de puta.
Si t'expliqués el que jo vaig arribar a suportar…
No vull tirar la tovallola.
Vaig redactar aquesta carta per al rector i vull que la firmin tots.
Ah, bé.
L'última carta.
Agafa un núvol.
Potser t'anima.
Amb tants traumes a l'esquena.
No vaig explicar cap trauma.
Això no vol dir que no en tinguis.
Esclar que sí.
No en vas explicar cap.
En tinc un amb el que restaura el paranimf.
Aquell…
L'Àxel.
Per això ve a les meves classes el cabró. Ho fa per tu!
- Li has acariciat els pectorals? - No!
No hi ha res.
Tinc un embolic mental de campionat.
Per això no hi haurà res.
Ja estic millor.
Ara sé un petit trauma teu.
Estem empatats.
Que ahir vaig explicar una cosa molt íntima de ma filla.
Això m'incomoda.
Soc la teva professora.
Harem de mantenir la distància entre professor i alumne.
Prefereixo mantenir-la entre professor i professor.
Aquesta frase…
Et recorda el teu professor d'institut.
Venint he recordat una frase que deia.
A veure, sorprèn-me.
Que les coses siguin d'una manera no vol dir que no es puguin canviar.
- Eh! Hola. - Home!
Com està el meu fumador preferit?
Bé. Aquí currant, com sempre.
T'ho pots prendre amb mola calma.
El famós debat del paranimf s'ha cancel·lat.
Ho van decidir ahir les altes esferes.
Es per què no l'he acabat?
No et donis tanta importància, Buonarroti.
Tot i que tenir-lo acabat ajudaria, no t'enganyaré.
Tampoc puc fer miracles.
Per això, que no et passi pel cap córrer.
La decisió l'ha provocat el mal rotllo que hi ha amb el Vidal i el rector.
És una llàstima. Al final qui ho paga? Els alumnes,
que ho organitzen amb tota la il·lusió.
Es posarien molt contents si el poguessin organitzar al teu paranimf.
Perdó per la interrupció. Pol, gràcies, gràcies.
- El Dino em readmet. - Gràcies a tu tinc feina.
Allò era fàcil, això no. El món necessita més gent com tu.
- Vinga ja! - Sé que m'estic posant una mica veneçolà,
però ho dic de debò: Pol, tu fas que el món giri.
Si mai et crucifiquen, vull ser a la teva dreta.
La Universitat de Barcelona està molt orgullosa de presentar el programa
de les llengües…
Perdoni, doctor Llorenç, podríem parlar un moment, sisplau?
L'alumne està molt impacient.
Ja vaig…
- Què és? - Obre-la.
Roba de nadó.
Era meva?
Sí.
La tenia guardada en aquesta capsa per quan te n'anessis a viure
amb un tros d'home i em fessis àvia.
El Víctor no és cap tros d'home.
I tampoc tenim pis.
Doncs jo crec que aquesta capsa cap a l'armari de l'última casa que vam veure.
- Però si no t'agradava. - Però a vosaltres sí.
He parlat amb l'agència. Hi podeu entrar a viure d'aquí un mes.
I després us poseu mans a l'obra per fer-me àvia.
No et fa por que els meus fills siguin com jo?
Jo vull que siguin com tu.
- Mama. - Què?
Tu vas començar a beure per culpa meva?
Laura…
però què dius?
Perquè soc com soc.
No em vulguis robar el protagonisme.
Tenia altres problemes molt abans de tenir-te a tu.
L'important és que ja no bec.
Segueixo mentint. Això que no m'ho prengui ningú.
Laureta.
Dona'm 101 nets,
que sempre he volgut ser la Cruella de Vil.
El Biel m'ha ajudat.
- Tu ets el cap? - Sí.
Eh, fill de puta!
Tranquil, si no vinc a robar!
Ara em trec la cigala i pixo com un gosset
que porta deu dies tancat a casa.
Però què collons fots?
Mecàgon ta puta mare!
Fill de puta. Para!
Puto porc.
Para! Hòstia!
Subtítols: Maria Romero Soronellas