NETFLIX UVÁDÍ
PŮVODNÍ SÉRII MOVISTAR+
- Dobré ráno! - Co je na něm dobrého?
Nějaký nápad k Vidalovi?
- Osina v zadku? - Bingo. Debata.
Co se zas děje? Nechce ji dělat?
Chodí po škole a vykládá,
že Sympózium nebude v sále.
- To nemůže jít nic dobře? - Chce naštvat rektora.
- Vedou svou vlastní válku. - A co teď?
Najdeme jiné místo nebo to zrušíme?
- Musíme ho přesvědčit. - Tak s ním promluvte.
Já? Už s tím dopravním kuželem diskutovat nebudu.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Promiňte, rád bych se zeptal, jestli můžeme mít debatu v sále.
Nezačínejte zase.
Vím, že vaše úmysly jsou dobré,
ale lešení tam bude ještě týdny.
Rektor to bral jak hotovou věc.
Rektor má problém s logickým kalkulem.
Nebude-li hlavní sál hotov,
nemáme uvnitř co slavit.
Vysvětlete to Maríi Bolañové.
Říkal jste, že to půjde, a teď chcete vycouvat?
Jsem děkan a jako takový nemám kam.
Můžu už jít? Ano?
SPAL KNIHU
Počkejte, buďte zticha!
Lidi, shrneme to, lidi… Počkejte!
Buďte zticha. Děkan nám nepomůže.
- Souhlasil, teď nechce. - Běž za rektorem. Ať rozhodne.
Vidal rektora nesnáší, protože on rozhoduje.
Jestli to zjistí, jsme v pytli.
- Bude to horší. - Tak promluv s Bolañovou,
- ať to urovná. - Bolañová nic neudělá.
Nemůžeme něco udělat my?
Vymyslíme to, že?
Nesmíme naštvat Vidala.
Jasně, nechci, aby mě vyhodil.
- Je takový parchant. - Já též ne.
Ale proč se tolik bojíte Vidala?
Tak protestujme vynecháním výuky.
- Vykašleme se na něj a naštveme ho! - Skvělé, Oti.
Nevím.
Budeme hlasovat.
Kdo chce vynechat Vidalovy hodiny?
Wittgenstein řekl, že jazyk je to, co omezuje svět.
Jazyk, jak ho používáme, dává smysl pouze, splňuje-li logické podmínky.
Ale buďte opatrní, jazyk totiž není dokonalý, jelikož
umožňuje tvořit výroky jdoucí proti těmto podmínkám.
Uvede někdo příklad takového výroku?
Nikdo?
Biele, co třeba ty?
Pakoně jsou krásná zvířata.
Neurčíme, zda je to pravda či ne.
„Pakoně jsou krásné.“
V konečném důsledku vlastně nic neříká.
Co se týče těchto typů výroků,
„Traktát“ zde hovoří jasně:
O čem nemůžeme mluvit… musíme přejít mlčením.
To je na tebe.
Jedno americano.
Potkala jsem minule Lauru.
Ano, hledala mě.
- Už jsi jí pronajala byt? - Ne!
Nechci, aby žila v díře.
Neumíš si představit, jak si žijí výrobci lamp v Geroně.
Co se děje?
Minulou sobotu se můj tchán měl potkat s jedním v 11.
A bylo 11 hodin, 12 a pak jedna,
a on nepřišel!
Druhý den volá a říká:
„Nestihl jsem to, měl jsem svatbu.“
Věřil bys tomu?
Víš co, Marío?
Začínám ho nenávidět.
Začínáš být jako já?
Teď bych se napila, ano.
Dělej to jako já. Dej si imaginárního panáka.
Dobrá whisky.
Ne, kéž bych zapomněl
Já se ženil!
- Chápu. - Víš, co myslím.
S Axelem je konec?
Jste si s Arnauem podobní.
Nestěžuji si. Jednou jsem se vplížila na matiku.
S Axelem je tedy konec.
To, že opustil bývalého kvůli nemoci mě zneklidňuje.
To chápu, ale neznáš všechny okolnosti.
Okolnosti? Jaké?
Jak na tom budu? Doktor říká, že jsem v pohodě, ale…
Je to frustrující. Axel se mi hodně líbí.
Zavrhuješ hezký vztah.
Zavrhují také pochybení a utrpení.
Ví o té debatě?
Nemyslím si.
Jestli dokončí práci, můžeme mít sál.
A Vidal neřekne ne.
Oti, nebudu tlačit na Axela, aby skončil v termínu.
Ne, já vím.
Chtěl bych dělat věci jako dřív. Bez otázek, bez…
Beze strachu.
Opravdu jste začal pracovat ve 14?
Proč, Alfonso?
No…
Protože bylo třeba.
Můj otec mě dostal do sklárny.
Ty nebudeš pracovat ani v 34.
Možná tě překvapím.
Pamatuji, že jsem vstával v pondělí ve čtyři ráno.
Šel jsem do práce v nedělním obleku,
protože ostatní šaty jsem měl mokré.
V továrně mi odskočil horký kus skla na kalhoty
a úplně je zničil.
Když jsem přišel domů,
táta ze mě málem vymlátil duši, že jsem spálil kalhoty.
To je kruté.
To ano!
Byl krutý.
Ale já Pola nikdy neuhodil.
Jsem přesvědčen, že bude skvělý.
Aspoň něco jsme se ženou udělali dobře.
Byl jsem sám hodně dlouho, co mi zemřela žena.
- Dobrý den. - Dobrý.
Jsem tu pro Victorii.
Pojďte dál.
Slečno Victorie!
Ahoj, Fabio.
Vicky… Vypadáš krásně.
Díky.
Ujišťuji vás, že jsem nechtěl ukrást vaše zlaté hodinky.
- Počkáš prosím v autě? - Ano, jistě.
To je ten starý dobrý Rai.
A takhle ty jdeš dál.
Drž mi palce.
Ivet!
Co je?
Není to tak dlouho.
Hele, co děláš dneska večer?
Jdeš ven?
Ano, ano, skvěle! Ano.
- Víctore. - Ahoj.
Moje sestra čeká v autě.
A ona mi poradila říct vám vše od A do Z.
- Od A do Z? Cože? - Mám vás dost.
Och, to je hezké.
Laura i já pracujeme, chodíme nakupovat, vaříme.
Víme, jak zapnout a vypnout troubu.
Jste dokonalá, nebo co?
Zjevně nám nevěříte.
Myslíte si, že nejsme připraveni řešit problémy.
Ale my spolu chceme žít.
To je všechno?
Dobrou noc.
Dobře, Kevine, dva giny s tonikem.
- Ještě dva a pivo, zlato. - Ano!
- Co, profesorko? - Čau, studente.
- Je tady šerif? - Ano, u svého stolu.
- Mluvil jsem s Vidalem. - Och. A?
- Nic? - Nic.
Řekl ne na debatu, že bychom měli studovat
- a zapomenout na nesmysly. - Och, Bože.
Dej mi vodu se spoustou citrónu.
- Dej mi terminál. - Tady.
Kde je Ángel? Ulejvá se z práce?
Vyhodili ho.
- Cože? - Dino.
- Říkej. - Pivo, prosím.
Necítím se tady pohodlně.
Nevím, proč jsem přišla.
Nezačínejte s tím, že už jdete.
Líbí se vám se mnou.
Umírám touhou s vámi zestárnout.
A neumíráte touhou vidět moji show?
- To děvče zpívá lépe než vy. - Taky jste si všimla?
Tady máte, Marío.
Dino, můžeme si promluvit?
Už mluvíš.
Slyšel jsem, že jsi vyhodil Ángela. Řekneš proč?
Myslíš, že ti to musím vysvětlovat?
Ne, ale myslím, že to není správné. Je milý, dost mi pomohl.
A měl bar pod kontrolou.
To když si to rozdával s klienty na záchodě.
Je Kevin na baru sám?
Pomoz mu.
Vsadím se, že jste píchal na více záchodech,
než ten vyhozený.
Bravo!
- Jsi tak krásná! - Bravo!
- Raimone! - Ahoj, Ivet!
Vypadáš dobře!
Vypadáš krásně! Jak se máš?
Člověče, kam jsi zmizel. Už nehraješ golf.
Trochu jsem změnil životní styl.
Pojď do VIP klubu.
- Super! - Neřekla jsem jim to,
bude to překvapení.
Vážně, Ivet?
Ale no tak, to ty jsi volal!
To není možné!
Rai Casamiquela, ty parchante!
Člověk, co utekl ze soukromé školy!
- Ano, najednou! Ahoj, Fernando! - Jak to jde?
- Jak se máš, Sonio? - Dobře!
Raimone! Tak co se tedy stalo, filozofe?
Když jsem se dozvěděl, že jsi na filozofii,
málem jsem se zabil!
Aristoteles a Platon patří do minulosti!
- Co to má být? - Není to tak zlé.
No, musí tam mít dobrou trávu!
Říká, že není špatná.
Arturo, whiskey a kolu pro tohoto muže!
Dávno nám všem zlomil srdce.
Whiskey a kola, že?
Největší a nejzábavnější parchant, co znám!
Salvadore!
- Měli jste mexického komorníka. - Jak se jmenuje?
Byl to…
- Henry! - Henry!
- Pamatuješ? - Byl jsi na na své
- služebnictvo zlý. - Vím.
Pamatuješ, jak jsi pomazal ten sloupek
- psími výkaly? - To ne!
- Máš video? - Jistě!
- Ne, ne. - Ne, kdybych měl video,
zbořilo by internet.
Tvůj táta hrozně zuřil, když
zjistil, že jsi dal psovi projímadlo.
To byl skvělý šprým.
Tvůj pes chtěl utéct snad tisíckrát. Váš dům byl jeho Auschwitz.
A jak se má Cosmo?
- Je fajn vidět Raie. - Opravdu jsem ho chtěl vidět!
Kde je moje whiskey s kolou? Nevidím ji!
- Tu, je super. - Ano?
- Všechno pro tebe. - Rekord?
- Jaký rekord? - No tak, rekord!
- Jak to bylo? - Sedm za dvě hodiny.
- Vše pro tebe! - No tak!
- Kruci! - Kruci!
Na tomhle pódiu jsem začínala.
Vystupovala jsem sama.
Pak přišla žárlivost.
Tak…
Jak říct ne, když mi je to šéf?
Neboj, zlato. Za chvíli zkusím vystupovat sám.
- Říkáš, že jsem stará? - Ne, ty teplouši.
Říkám, že jsi zážehový motor.
Děvko, podívejme, kdo mluví.
Celý den závislý na svých pilulkách.
Tvá krabička na léky je jako taška Mary Poppins.
Promiň miláčku, neznáš půvab nemoci AIDS?
AIDS zpíval s Montserrat Caballé!
Bravo!
Podívejte, mám husí kůži.
My umělci cítíme emoce povrchně.
Povrchně.
Improvizujeme. Ona vždycky zapomene text.
Nechal jsi mě na pódiu čtyři minuty.
Čtyři minuty! To je jako věčnost, když jsi na pódiu.
A zatímco se vznášela, celá v bílém,
jako plující oblak, unášena, samozřejmě…
navštívila svého neurologa.
Neurolog je ten, koho někteří mladíci potřebují,
někteří drzí mladíci.
Ale nakonec přijde vždy spravedlnost.
A z mladíků se nakonec stanou staříci.
Poté, co umřel
tvůj otec, můj strávil dva dny ve svém pokoji úplně v šoku.
Myslím, že to bylo těžké. Nikdo to nečekal.
- Ano. - Och, a Álvaro
z Makroekonomie, víš?
- Ten učitel? - Umřel, člověče.
- Kecáš! - Z ničeho nic.
Ten stařík mě jen tak vyhodil a
o rok později, bum! Sežrala ho rakovina.
- Hrozné! - Milovala jsi ho, zlato.
Ano, byl to dobrý učitel.
Vy dva jste…
- Ty nebo já? - Ne, já to řeknu.
V létě se budeme brát!
Páni! To jsem nevěděla!
- Sakra! To je skvělé. - Poslala jsi pozvánku?
Brzy ji dostane.
Gratuluji.
Taxi!
Toni se žení!
- Toni se žení! - Toni se žení!
Sáhni mi na zvonec pro štěstí!
Dobře.
Hej!
Cucni si z vemena!
- No tak, nestyď se! - Toni se žení!
Ach…
Ten teplouš má rád mléko!
Útěk!
Běžíme!
Ubožáku!
Toni se žení!
Zatraceně!
Ti hajzlové!
Sakra! Zrovna jsem šla.
Ale ty krokety jsou tak dobré.
Jsou z pytlíku.
- Přátelé, odcházím. - Stůj!
Zůstaň.
Sedni si a zahraj si trauma.
Trauma, trauma, trauma, trauma…
Co je „trauma“?
Skupinová terapie.
Každý z nás vysvětli malé trauma bez monologů.
Posadí se mladý muž?
- No tak, posaď se. - Pojď!
Ale jen, že mám hlad.
Trauma číslo jedna.
Začneme…
s tebou.
Dva týdnu zpráv na Grindru
- a pak se ani neukázal. - Och!
Och, ubohá děvko.
Ubohá děvka, nevdá se!
Pohřbená bude v Satanasse!
- Co to sakra bylo? - To je motto baru.
A teď zpátky k tématu…
Ty.
V roce 1971.
Šestnáct let. Chtěla jsem,
aby mi říkali „Sáro“.
Zamkli mě v pokoji.
Podařilo se mi dostat ven.
Ukradla jsem tisíc babek mému pitomému otci
a utekla do Barcelony.
Byla jsem objevitel města duchů.
Bravo!
Jsi na řadě, Marío Bolañová.
Teď ty.
Vymyslím si to.
Tak, žárlím na svou dceru, protože…
Protože je šťastná.
Teď ty.
Mé trauma vždycky skonči u tohoto…
Apollóne, jsi gay?
- Ne. - Och…
To už jsem věděla.
Jsem bisexuál.
Myslela jsem, že jsi alfa samec školy.
Dino, jsi rád, když ti tady pracují drzí mladí muži jako já?
Jaké věci učíte své studenty?
Bouřit se proti nekompetentním autoritám..
Páni!
Proč nedáte Ángelovi druhou šanci?
Promyslím to. Ale víš ty co, Apollóne?
V albu teplých fešáků
bys byl nejcennější karta.
Ubohá děvka, nevdá se!
Pohřbená bude v Satanasse!
Nedívej se na mě. Jsem švorc, člověče.
Okradli mě nějaké krávy.
Ukradli mi bundu, peněženku, hodinky…
- A tvé boty? - Jo. Ty taky.
- Můžeš zaplatit taxikářovi? - Ale co se stalo?
Řekla jsi Fabiovi, že jsem dal na sloup psí výkaly?
Pojď, dej si sprchu.
Mami…
To, že se cítíme osaměle, není tím velkým domem.
Sakra, vyděsil jsi mě.
Nevěděl jsem, že spíš.
Spal jsem.
Co je?
Nic.
Už jsme spolu nějakou chvíli nemluvili.
- O čem? - Já nevím.
Je dobré jít do hloubky.
Do hloubky?
Hej, nesměj se.
Bylo pro mě užitečně říct ti o tom finančním úřadě.
Díky tobě jsem našel práci.
To Rai ti ji nabídl.
Ano, ale ty jsi mi pomohl.
Naštval jsi se v supermarketu a na parkovišti.
Ten parchant z parkoviště mi ani nezaplatil.
Kecáš.
A když jsem navrhl, že bys tam šel ty…
Co, dobíral si mě?
No, urazil nás.
Co jsi udělal?
Nic.
Jen jsem odešel.
Výborně.
Raději na to zapomeň. Je spousta špatných šéfů.
O tom nebudu začínat. Co všechno jsem si nechal líbit.
- Zdravím. - Co se děje?
Nekončím s tím.
Včera v noci jsem napsal tenhle dopis.
Dám ho všem k podpisu.
Panebože…
Poslední výstřel.
Dej si marshmallow.
Zvedne ti náladu.
Neseš si na hřbetě tolik traumat.
- Včera jsem žádné trauma nezmiňoval. - To neznamená, že žádné nemáš.
- Jistěže mám. - Ale nic jsi neřekl.
Jedno je o tom klukovi, co pracuje v sále.
Och, ten kluk.
Axel.
Proto ten parchant chodí na mé hodiny. Kvůli tobě!
- Polaskal jsi jeho hruď? - Ne, Marío, o nic nejde.
Jen spousta zmatku v mé hlavě. Proto mezi námi nic není.
Je mi teď lépe.
Znám jedno tvé malé trápení.
Teď jsme si kvit.
Protože včera večer jsem řekla něco velmi osobní o mé dceři.
Je mi z toho těžko.
Pamatuj, jsem učitel.
Takže se chcete od studentů distancovat.
Preferuji distancování od ostatních učitelů.
To je dobrá hláška.
Och, připomíná ti to tvého středoškolského učitele.
Cestou sem jsem si vzpomněl na jeho rčení.
Tak, překvap mě.
Nemůžete vždycky změnit, jak se věci mají.
Ahoj.
- Dobrý den. - No.
Jak se má můj oblíbený kuřák?
Dobře, pracuji, jako vždy.
Můžete být v klidu.
Slavná debata v hlavním sále byla zrušená.
Och, proč?
Včera rozhodli na vyšších místech.
Protože jsem to nedokončil?
Nejsi tak důležitý, Buonarroti.
Ale ano, pomohlo by, kdybys to dokončil. Nebudu ti lhát.
Proto říkám, abys byl v klidu.
To rozhodnutí přišlo kvůli napětí mezi
Vidalem a rektorem.
Je to škoda. Kdo na to nakonec doplatí?
Studenti. Byly tak nadšení.
Opravdu by měli radost z
pořádání debaty ve vašem hlavním sále.
Byl jsem opilý.
- Biele, nech toho! - Napsal jsem stížnost
rektorovi.
- Dobrý nápad! - Skvělý.
Všichni to podepíšeme.
Ano, tu debatu musíme uspořádat.
Tento student matiky půjde.
- Hezké. - Dobré!
- Super! - Když nebude v hlavním
- sále, bude v baru. - Jasně, kdekoliv to půjde.
Je to školní prostor. Nemůžou to odmítnout.
Promiň, že ruším, Pole.
Pole, díky.
Moc děkuji. Dino mě vzal zpátky.
Skvělé! Ale díky tobě, proto mám práci.
Ne, to bylo snadné, ale tohle není.
- Svět potřebuje víc lidí jako ty. - Nech toho!
Ty si možná myslíš, že jsem venezuelská hysterka,
ale myslím to vážně, Pole, ty otáčíš světem.
Och!
- Och! - To je milé!
Pokud tě ukřižují, budu po tvém boku.
Och, miláčku.
Promluvím s rektorem.
- Co? - Sakra jo!
Skvělé!
Hej, podívej!
Pojďte s námi.
Barcelonská univerzita hrdě představuje projekt
jazykové vý…
Co se děje?
Promiňte, doktore Llorençi.
Můžeme s vámi, prosím, mluvit?
Uzavírám dohodu s Univerzitou ve Phoenixu v Arizoně.
Jen chvilku.
Žák je velmi netrpělivý.
Doufám, že je to důležité, jinak vás osobně vyloučím.
Děkan nechce debatu při znovuotevření hlavního sálu.
- Chce. Je rozhodnuto. - Ne, říkal to včera.
Tak, doktore Llorençi, uděláme to nebo ne?
Vy to uděláte.
Ale možná ne v hlavním sále.
Bude to záviset na tom, zda se dokončí.
Pokud ne, udělejte to v aule.
To říkám jako rektor.
Děkan si není jistý, kdo tady rozhoduje. Připomeňte mu to.
Bojkotuje ten projekt.
Je to, jako bychom tady byli jen na placení a zkoušení.
To nedělá univerzitu prestižní.
Zajdu za ním.
Byl byste příště diskrétnější?
Už jdu, už jdu…
Znáte ten veselý příběh o výrobci lamp z Gerony?
Nezajímá mě výrobce lamp v Geroně.
Kdo tady rozhoduje? Já!
Debata studentů prvního ročníku bude při otevření hlavního sálu.
Už nikdy neobcházejte rektora.
Proč jsem měl přijít?
Chci se ti zalíbit.
- Neštvi mě, Axeli. - Dobře.
Bachovo „Chaconne“, chceš mě potěšit?
Bylo mi 16, když jsi mě na to vzal.
Do posluchárny.
- A zůstal si s ústy dokořán. - Slyšel jsem to tisíckrát.
Nikdy jsi mi to neřekl.
Teď to víš.
Proč jsem měl přijít?
Potřebuji pomoc. Potřebuji to dokončit dřív, než je plán.
Za dva týdny, nebo i méně.
A proč ten spěch?
Pro lásku.
Vždycky jsem pracoval pro lásku.
Ano, pro tvou lásku k práci.
Ale já miluji Pola. To je také pro lásku, ne?
Dobře, že jsem jedl, než jsem přišel.
- Co to je? - Otevři to.
Věci pro dítě?
To bylo moje?
Ano.
Schovala jsem to v krabici
pro chvíli, kdy mě opustíš kvůli vysokému muži a ze mě bude babička.
Víctor není vysoký muž.
A ani nemáme byt.
No, myslím, že ta krabice
se perfektně hodí do šatny posledního bytu, co jsme viděli.
Ale tobě se nelíbil.
Ale tobě ano. Mluvila jsem s agenturou.
Můžete se za měsíc nastěhovat.
A potom…
mě můžete udělat babičkou.
Nebojíš se, že mé děti budou jako já?
Chtěla bych, aby byly.
Co se děje?
- Mami… - Co?
Začala jsi kvůli mě pít?
Lauro…
To neříkej!
Protože jsem, jaká jsem.
Neber si všechny zásluhy, zlato.
Měla jsem spoustu problémů, než jsi se narodila.
Ale přestala jsem pít.
Pořád ale lžu. To samozřejmě.
Moje malá Lauro.
Dej mi 101 vnoučat.
Chtěla bych být Cruella de Vil.
Chutnal jsi brambůrky?
- Jsou skvělé. - Oti.
- Jsou výborné. - Já je nedělala.
To Amy.
Biel mi pomáhal.
Jasně.
Přípitek na to, že jsem dala Kulturní historii.
- Dobře. - Na zdraví!
Na zdraví!
A také na Pola, který dokázal zachránit Debatní ligu!
- My všichni. - Ano!
- No tak. - To my všichni.
Ty také, Rai.
Odcházím ze školy.
Jo, jasně.
Cože?
Končím s filozofií.
- Nech toho. - Nebudu chodit.
- Přestaň. - Nech toho!
Myslí to vážně.
Ano, myslím.
Přemýšlel jsem a rozhodl jsem se.
Co budeš dělat?
Jdu do Indie, abych se našel.
Ne, vážně nevím.
Chci, abyste věděli,
že jste to nejlepší, co mě potkalo.
Víte, že jsem snob, bohaté a rozmazlené děcko,
ale neměl jsem vás.
Potřeboval
jsem pryč z mého světa.
Už nebudu nesnesitelný boháček.
Mám radost.
Budeš dobrý.
No, je třeba dělat rozhodnutí.
Je to úleva. Doporučuji.
Obrátit list.
Ne.
Spálit celou knihu.
Vy jste šéf?
Ano.
Hej! Ty parchante!
Klid.
Nejdu vás okrást.
Teď si vyndám nádobíčko
a počůrám to tady jako pes,
co byl celé dny zavřený v domě.
Co to sakra děláš?
Ty zmetku!
Parchante!
Přestaň!
Ty prase!
Přestaň! Do háje!