NETFLIX PREDSTAVLJA
ORIGINALNU MOVISTAR+ SERIJU
Bit će dobro. Sve smo prošli.
-Razumijemo teme. -Mogu ja to.
Da, bit će dobro. Puno smo učili.
Loše improviziram.
Ja ću preuzeti.
-Kad počnemo… -Skidaju je.
-Znači, događa se. -Aniole!
Zdravo. Pol, zovem se Pol.
Nisam zapamtio. Zaboravimo Aniola.
Dobro. Što radite ovdje?
-Došli ste skinuti skele? -Ne samo to.
Dane sam proveo zatvoren s Axelom.
-Da? -Ne, nije ovdje.
Otišao je kući spavati. On je zabušant.
Ovo je težak posao i, kao što je očekivano,
odustao je u zadnjoj minuti.
Odjednom mu se žurilo.
Morao je brzo završiti.
Kao da mora započeti s nečim drugim što je važno.
Pole, dekan čeka.
Odmah dolazim.
Hvala, Joaquime.
-Doviđenja. -Želim ti sreću.
Axel je ostajao na poslu da radi mene dovrši dvoranu.
Očigledno je zaljubljen.
Ne znam.
Znaš.
Sad ćeš osjećati još veće nadahnuće.
Da.
SIMPOZIJ PROTIV FILOZOFIJE
PETAK, 11.30, GLAVNA DVORANA
DIPLOMSKI STUDIJ
Zahvaljujući Odboru, danas otvaramo
ovu prekrasnu dvoranu koja je nedavno restaurirana.
Ovaj čuveni prostor svjedočanstvo je povijesti.
Tisuće studenata
ovdje su proslavile diplomu.
Danas slavimo.
Slavimo znanje,
kritički duh.
Pozdravljamo mudrost.
Sveučilišni slogan glasi:
„Libertas perfundet omnia luce.”
„Sloboda sve osvjetljava svojim svjetlom.”
Neka bude svjetlo.
Voli li me previše?
Alfonso!
Na odlasku sam, gospođo.
-Dobro. -Zadnji mi je dan i rekli ste mi
da mogu završiti u 12.
Odlazim. Ovdje je popis prekovremenih sati.
Dobro.
Nekoga očekujete?
Da.
-Mogu li vam nekako pomoći? -Ne.
Dajte mi to. Vidim da vam se žuri.
Nisam ovdje iz zabave.
Polakirao si vanjske stolce?
Jesam, kako smo se dogovorili.
Dobro, pričekaj. Idem po ček
da ga potpišeš pa možeš ići.
Ne morate se žuriti.
Ne moram? Smiješan si.
Pa da.
Organizirali smo simpozij
jer želimo debatirati o ljubavi.
Samo jedno.
Oprostite, samo jedno pitanje.
Ne studiram filozofiju nego matematiku
i mislim da je naslov debate neobičan.
Zašto protiv filozofije?
Ovo je mandarina.
Svima je ista. To je voće.
Ali što filozof misli?
Pita se zašto postoji, odakle je došla
i kamo ide.
Uzeli smo taj naslov
jer filozofija tjera na razmišljanje
dok te ne izmoždi.
Htjeli smo se pitati je li refleksija nužna za život.
Ne šalimo se.
Mjerila su nam visoka.
Kažu da od studija filozofije
nema kruha.
Filozofija nije potrebna?
Filozofija je potrebna i za samo pitanje.
Kad ispituješ, filozofiraš.
Pitanje je
može li filozofija ne postojati.
Možda nam je kao filozofima suđeno
da razmišljamo o drugima.
Jesmo li voljni filozofirati?
Ljudi ne žele razmatrati duboke stvari.
Zato što su ljudi praktični. Kao dekan.
Odrađuje posao, odlazi kući i ljeti ide na odmor.
Zavidim vam, gospodine.
Trebam odmor od takvih studenata.
Gdje je Bolañica?
Doći ću,
ali želim da počnu bez mene. Ja ću doći poslije.
Učini isto.
Istina je da na vrijeme dolazim jedino na svoja predavanja.
Ispričajte me.
Važno je…
Već 183 dana ne pijem…
ali pitam se mogu li popiti pivo
s vremena na vrijeme. Jednom tjedno?
To je zapravo žudnja.
Posebice sad kad ne viđam kćer tako često.
Živi s dečkom.
Zato.
Bez pića, bez kćeri.
Kako god. Vidjet ćemo.
Ograničava li ljubav osobnu slobodu?
Prisiljava li nas na što?
Što preferiramo? Život u paru ili samački život?
Ti preferiraš ševu.
Ne, ozbiljno.
Jasno je da postoji kulturni pritisak.
Moramo pronaći partnera i zasnovati obitelj.
Ukinimo taj trend.
Mnogi nisu zaljubljeni, no ostaju zajedno
jer je život takav.
To se događa kad ljubav nestane,
a opstane nužna ovisnost.
Što to znači?
Da prihvaćamo podčinjenost kao još jednu životnu činjenicu?
Želimo imati nekoga tko nas kontrolira jer nas on vodi.
Ja uvijek citiram Dostojevskog.
Dobro jutro.
Dostojevski je napisao sljedeće:
„Za slobodnog čovjeka nema primamljivije želje
od pronalaska nekoga pred kime će klečati.”
Divna fraza.
Kao ljudi smo nesigurni i bespomoćni.
A i ovisni.
Da, savršeno.
Možete li početi sutra?
Može, odgovara mi.
Kuća je velika. Ima puno posla.
Ček. Potpišite.
Imate vozačku dozvolu?
Kakvo olakšanje!
Da.
Naravno da ćemo potpisati ugovor.
Ako dođete sutra u 12,
polako ću vam pokazati kuću.
Savršeno. Dobro, hvala. Doviđenja.
-Potpisao si? -Jesam.
Ovo je ček na tvoje ime.
Alfonso Rubio Escobar.
Idem van nešto popiti i iskoristiti sunce.
-Da vam ja to ponesem? -Ne, ti bi mi to naplatio.
Alfonso. Zar nisi na odlasku?
Slušajte.
Nisam vas htio povrijediti.
Nisam došao iz zabave, ali mi se svidjelo raditi ovdje.
Dobro, drago mi je.
Dobro.
To je to?
Što to?
Zar ne zaslužujem malo…
Malo čega?
Ne mogu se sjetiti riječi. Više od hladnog „zbogom”.
Želim ti sreću, Alfonso.
Jako mi je drago što sam vas upoznao.
-Ne moramo biti sentimentalni. -Naravno.
Sigurna sam da ćemo se jednog dana opet vidjeti.
Nadam se.
Pokušajte malo češće
-lakirati stolce. -Da.
Gospođo Victoria!
Zbogom.
Hvala na svemu.
POSEBNA ALFONSOVA PILEĆA JUHA
Dobro, čekajte.
U tako individualističkom i narcističkom društvu
možemo li voljeti?
Naravno.
Veze su kompleksne, ali zar ne kompliciramo
jednostavnu stvar kao što je ljubav?
Treba popustiti.
Zaljubiti se.
Kako slatko!
Još jedna riječ i postat ću bombon.
Ma dajte, što je to?
Konvencija za naivne?
Možda ne shvaćate
da je većini vas predodređen ljubavni neuspjeh.
Moja prijateljica Silvia Montoliu postavila je ključno pitanje.
U individualističkom društvu
uklapa li se ljubav?
Svi ste bez razmišljanja odgovorili da se uklapa,
baš kao u bajci.
Ja kažem da nije tako.
Nema mjesta ljubavi.
Sudbina veze može se opisati samo jednom riječju.
Prekid.
I plaćanje hostela.
Što je alternativa?
Doživotna samoća?
Zaljubljivanje u sebe
i promoviranje kulture znanja o samačkom življenju.
Ali ljubav prema sebi daje nam sposobnost voljenja.
Ne poričem sposobnost voljenja.
Kad se povežu,
većini je parova zajamčen neuspjeh.
Čak i da je to točno,
važnost ljubavi za ljude je neporeciva.
Sve aplikacije za spojeve to dokazuju.
To nije ljubav, mladiću. To je seks.
Ljubav je povezana s dobrotom i činjenjem dobra.
Ako poričete ljubav, poričete dobrotu,
a to nije etičko društvo.
Prava je ljubav gotovo iluzorna.
Voljeti bolesnika.
Rijetki su koji to čine
jer nitko ne može nekome dati svoje čitavo srce.
Dosta je ovoga.
Nije li to tužno?
Radije ću biti naivan
i vjerovati u ljubav. Molim vas, ne slušajte me.
Oti?
Još te volim.
-Najbolji smo! -Da!
Bolañica je rasturala! Kakva prepirka!
-Šuti. -Rasturili smo.
Posebice ti. Pronašla si ljubav.
-Ubit ću Arnaua. -Otišao je. Boji se.
Nije mi se sviđala scena koju je napravio.
Bila je to lijepa gesta.
-Trebala bi mu dati priliku. -A što je s Axelom?
Zdravo!
Tata?
Zdravo, Pole. Otac ti nije ovdje.
Dobro. Idem na posao.
-Kako je prošlo? -Dobro. Jako dobro.
Zadovoljan sam.
Voljela bih da sam došla s tvojim ocem.
Moj otac na filozofskoj debati?
U čemu je problem?
Je li glup?
Nije.
Ali ne mogu ga zamisliti da razgovara o tim temama.
Ja mislim da razumije mnogo toga.
Što je bilo?
Pronašli smo tablete.
Tvoj ih je otac pronašao kad je tražio odjeću za Raija.
-Dobro. -Opusti se.
-Ne brini se. Jesi li dobro? -Jesam.
Dobro sam. Na lijekovima sam, ali nisam htio da ljudi znaju.
Ništa niste rekli. Je li poludio?
Malo. Kao ti sada.
Mogu objasniti.
-S kolegom s posla. -Nisam pitala.
Ne moraš se objašnjavati niti se osjećati krivim.
Tvoj je otac mnogo plakao.
Bojao se da će izgubiti sina.
Htio sam vam reći, ali nisam htio predavanje.
Kakvo predavanje?
Sad zna.
Samo želi da razgovaraš s njim.
Ozbiljno?
Da, dragi. Ne brini se.
Sad ste mi kao majka.
Silvia?
Zdravo, Bolañice? Mogu li ući?
Ne mogu vjerovati?
Jesi li pijana? Ili glumataš?
Bila sam na poslovnoj večeri.
Pili smo između svake odluke.
Ali ne brini se. Dobro se osjećam.
Hvala ti što me podsjećaš na to
-koliko je divno biti pijan. -Oprosti.
Ne, to je moj problem.
-Ja bih popila 14 pića. -Dobro.
Pila sam s Octavijem
i on je divan tip.
Nije li feminiziran u zadnje vrijeme?
Daje mi sljezove kolačiće
i gumene banane.
-Stvarno? -Da.
Neobično.
Neobično je
to što sjediš ovdje,
a ne sa svojim dečkom.
Kojim dečkom? Onim idiotom?
-Nisam rekla da je idiot. -Ali to si mislila.
Reći ću ti nešto.
Oduvijek znam da je idiot, ali je bio moj idiot.
I dobro je ševio.
Odlučila sam to okončati.
Jer ne donosim odluke nakon tvoje scene na stubištu.
Scene o alkoholnim parama.
Dođi. Odvest ću te nekamo, svidjet će ti se.
Ne u bar.
Pusti me na miru
Prestani me izluđivati
Želim znati
Jesi li sa mnom
Večeras
Hej, hej
Što je bilo? Zašto si ljut?
Nemojte reći da je govor o ljubavi
-bio upućen meni. -Slušaj, Rubio.
Ja nisam luda vještica. Ja sam Bolañica. To je sve.
-Moje ti je mišljenje toliko važno? -Divim vam se, María.
Prestani mi se diviti kao Velazquezovoj slici.
I sjeti se da te od sljedeće godine
neću podučavati.
Smirio sam se.
Dobro.
Prešao sam granicu, ali ne želim probleme.
Napravio si scenu pred svima.
Dobro, ali rekao sam istinu.
Arnau.
-Ti i ja više nećemo biti zajedno. -Dobro. U redu.
Bavim se drugim stvarima.
Volim te jer si dobar prijatelj i poznajemo se već godinama.
Žao mi je.
Ne bih mislio kako je to tvoja luda ideja da si to rekla na početku.
Koliko ja ludih ideja imam?
Mnogo.
I ja ih obožavam.
Kontradiktorna sam. I to obožavaš?
Ali nećemo biti zajedno.
Nema šanse!
-Kevine, pivo? -Izvoli?
Dobro. Stol 10. Dino želi da ih poslužiš za pet minuta.
Idemo!
Tata.
Zdravo, Pole.
Zdravo.
Kako si?
-Jesi li dobro? -Jesam.
Ovo je poznato mjesto za izlaske?
Jesu li dobri prema tebi?
Jesu. Ovdje jesu.
Drago mi je ako je tako.
Daj mi piće.
Pole, dragi, misliš li da bi se Biel mogao prebaciti na našu stranu?
Alfonso i Gloria. Moji roditelji.
Bože moj! Vama na usluzi!
Divno ste odgojili sina.
Nadam sam se da ćeš to primijetiti i dati nam VIP sjedala.
Ne brinite se. Pođimo. Dobit ćete najbolji stol.
Satanassa Airlines zahvaljuje vam na povjerenju
tako da možete zaustaviti svoj dosadan život.
Nosim vam lošu vijest.
Danas neću pjevati.
Vama, bandi licemjera.
Dolazi mi gluhi prijatelj.
Ugodit ćemo vam. Ljudi misle da se zabavljam,
ali razgovaramo o kemoterapiji njezina brata.
Sjest ću da svi možete uživati
u kapetanovu nastupu.
Jedno priznanje.
Ja sam ga naučio svemu što zna.
Nadam se da vas nećemo zbuniti.
Počnimo s Dinom!
Ja nisam ono što zamišljaš
Smirena i jednostavna žena
Koju ćeš jednog dana napustiti I koja uvijek oprašta
Ta djevojka
Ja nisam ta djevojka
Ja nisam ona kojom me smatraš
Bijela golubica Zbog koje voda pleše
Koja se smiješi bez razloga Koja pristaje na sve
Ta djevojka
Ja nisam ta djevojka
Nikad se nećeš moći razmetati
I poigravati
Istinom i ljubavlju
Svih drugih
Ako me istinski voliš
Ja više nisam ta djevojka
Koja se plašila oluja
Utapala u valovima Sad pronalazim plažu
Ta djevojka
Ja nisam ta djevojka
Ali ako želiš samo avanturu
Zaštiti svoju kuću
Ja ne gubim nadu
Razmisli o tome, ne više
Ja nisam ono što zamišljaš
Smirena i jednostavna žena
Koja jednog dana odlazi I uvijek oprašta
Ta djevojka
Ja nisam ta djevojka
Ta djevojka
Ja nisam ta djevojka
Bravo!
Samo trenutak,
želim vam nekoga predstaviti.
Prva je osoba profesorica etike
na Filozofskom fakultetu.
Ona je pri vrhu
sveučilišnog Olimpa.
Neću izgovoriti njezino ime da se María Bolaño ne naljuti.
María Bolaño.
Bravo!
Druga je osoba njezin studnet.
Starogrčkog porijekla, rođeni filozof.
Dođi ovamo.
Apolon Rubio!
Apolon? Divno.
Bravo!
Zgodni!
Reci nešto.
-Što? -Otkud da ja znam?
Primjerice, izmisli nagradu.
Održi govor prihvaćanja. Ne znam.
Ali kratko. Znam da je Apolon brz.
Nagradu?
Pa…
Reći ću vam što je moja nagrada.
To što znam
da od rođenja netko brine o tome imam li što jesti.
Ostajao je budan
kad je znao da ne mogu zaspati.
Patio je jer je sebe krivio
što nam nije mogla dati sve što je mislila da smo zaslužili.
Život ga nije mazio,
ali i dalje mi prepričava grozne šale.
Želim mu reći da sam dobro.
I da…
Znam da je uvijek tu za mene.
Ne mogu zamisliti da jednog dana nećemo živjeti zajedno.
Tata, ti si moja nagrada.
Bravo, Apolone!
Pa…
Čestitam na tom emocionalnom trenutku.
U tu ljubav vjerujem. Ljubav roditelja i djeteta.
-A u ljubav profesora prema studentu? -Nemoj da se rasplačem.
Nećete mi više biti profesorica.
Bit će jednako dobrih profesora.
Možda i boljih.
Vi ste Bolañica. Samo je jedna Bolañica.
Ako se malo usredotočim,
možda dobiješ suzicu.
Nemojte se smijati. Vi ste nadahnuće.
Mogu li vas poljubiti?
Mali, diskretan poljubac.
Prestani s poljupcima i profesorima.
Tvog srednjoškolskog profesora i mene
neće biti većinu tvog života.
Učitelj je
lijepo sjećanje.
Ništa više.
Ne poričem da imamo ego,
ali, momče, vrijeme je da poletiš.
Letiš sam.
I dalje ćeš griješiti.
Kažem ti kao stručnjakinja za umjetnost pogrešaka.
Slušaj, Pole,
neki ljudi samo postoje,
a neki žive.
Što ti želiš?
Postojati ili živjeti?
Moj je sin pravo blago.
I taksist to zna. Čitavim si putem govorio o tome.
Pa kad je to istina.
Shvatio sam da sam dobar otac.
Nisam sumnjala u to.
Što je to?
Alfonso Rubio.
Možeš li?
Dobro.
Pomozi mi.
Odijelo.
Poruka.
„Divno odijelo za divnog gospodina. Vicky.”
Pogledaj.
Dobro.
Bože moj!
Bogataši su čudni, Gloria.
A ti si dobar čovjek.
Duboko udahni.
Neka ti pare uđu u tijelo.
Ne budi glup.
Popit ću ostatak i pojesti led.
Moja je dužnost maknuti ovaj viski od tebe.
Što, María Bolaño?
Ne želiš se ševiti?
Nisam dovoljno muško za tebe.
Ali ti nisi kriva za to.
U mojoj kući ništa ne postaje stvarnost.
I dalje mi ne vjeruješ?
Sad vjeruješ.
Sad me napaljuješ.
Jasno je da te neću poljubiti.
Nisi prva koja me odbila.
Slušaj me.
Što više želiš piti, to više moraš ševiti.
Put za bijeg.
Seks, María. To je poput ovisnosti.
Poljubi me, samo jednom.
Tad ćemo vidjeti što osjećamo.
Poljubi me i neka ti se mašta razbukta.
Dobro.
Ili ću radije zatvoriti oči
i misliti na Clarka Gablea
-pa ćemo se poljubiti. -Može.
Ja sam Clark Gable, a ti…
Dean Martin.
Axele!
Axele.
-Siđi. -Što je bilo?
Restaurirao si najbolju dvoranu na svijetu.
Što si rekao?
-Što je bilo? -Nisam mogao čekati do sutra.
Danas je bilo napeto. Simpozij je odlično prošao,
ali kad sam ušao
i vidio što si napravio… Umjetničko djelo.
Zato mi se
sviđaš još više. Znam da si požurio radi mene.
-Pa… -Ne, pusti me da govorim.
Znam da ti je bilo dosta.
Ne znam što je sreća,
ali to je valjda ovo što osjećam.
I ako…
Ne znam. Ako želiš
i ako se osjećaš isto, možemo biti zajedno.
Bez mojih dosadnih govorancija.
Vrijeme je za to.
Ne želim plakati.
Želim da plačeš.
TRI GODINE POSLIJE
Što je?
-To je to! -Jest!
-Zakon. -Da.
-Ljudi! -Hej!
Prekrasno.
To je to!
Jeste li vidjeli Bolañicu?
-Ne. -Mislio sam da će doći.
-Pa… -Tvoj dečko.
Oti.
Gospođice Montoliu. -Profesore Rubio.
-Diplomirao sam. -Jedan od rijetkih preživjelih.
Što ćete sad raditi?
Sranje. Gdje je Bolañica?
Još je u posjetu grčkim otocima s Dinom.
-Kakav odmor. -Da.
Ali želi da vam prenesem poruku.
Želi da vam dam malen i diskretan poljubac.
Gle ti njega.
Otkud to odijelo, tata?
Nije li lijepo? Čuvao sam ga za svečane prilike.
-Savršeno je. -Hajde, zgužvaj ga zagrljajem.
Uspio sam, tata.
Nikad nisam sumnjao u to. Ti si čudan član obitelji.
Čestitam, dragi.
Hvala, Gloria.
Axel nije došao?
Nije mogao.
Radi cijeli dan.
Dobro. Oprosti što to govorim, ali…
Alfonso, prestani.
Pusti me da govorim.
Za ovakvu priliku treba uzeti slobodan dan.
Eto. Rekao sam.
-Oti, čestitam. -Hvala, tata.
-Oti, dušo. -Mama.
Matematičar i filozofkinja!
Dobro sam to odradila.
Znaš li što to znači?
„Eudaimonia”. Nemam pojma.
Što je to? Latinski?
-Grčki. -Ajme!
To doslovce znači „dobar duh”.
Nešto poput sreće.
Nije li vrijeme da priznaš kako si sretan?
Naravno. Eudai… Jebiga, sreća je stigla!
Sjajno rečeno!
Hej,
prva ti je lekcija bila sjajna.
Čak sam je i ja razumio.
Daj mi peticu, profesore!
Dat ću ti peticu s pohvalom.
Žao mi je što to govorim,
ali sa mnom je bilo lako,
no kad budeš stajao pred 25 malih kretena…
Bit će to dražesni mali kreteni.
-Hajde, slikanje! -Slikanje.
Da, da.
Čekajte mene za slikanje!
Hajde!
Oti, malo se povuci.
-Preslatko! -I vi stanite.
Zdravo, Cati.
Da, zvao sam vas.
Znam da sam dosadan, ali prošli tjedan
rekli ste mi da ćete provjeriti slobodna mjesta.
Još ništa?
Dobro.
Već godinu dana čekam mjesto profesora.
Da. Strpljenja.
Nadam se da neću ličiti čitav život.
Ako vam treba oličiti stan, zovite me.
Dobro.
Sljedeći tjedan opet će vas zvati dosadni Pol Rubio.
Sjajno, hvala.
Doviđenja.
Nemoguće
Nemoj mi reći
Da ti nedostajem
Svo to sanjarenje
O tome da se izgubiš u moru
Godine su te iscrpile
Dugo te nisam vidio
Vjerojatno si malo drukčija
Ljepše izgledaš
Mnogo gorkih riječi
Morala si upijati
Na snijegu tog jutra
U siječnju 1984.
Cipele su ti bile blatnjave
A ja sam vikao
Da trebam komad kozmos-gume
Odvedi me na Veneru
Srca punog
Malih priča
Želim djelić komad kozmos-gume
Da naučimo letjeti
U more iz tvojih snova
Nevidljivih snova
Jako je teško sjetiti se
Ne usuđujem se disati
Ako se vratiš, voljet ću te još više
Tako je teško sjetiti se
Ne usuđujem se disati
Ako se vratiš, dovedi more