A NETFLIX BEMUTATJA
A MOVISTAR+ SAJÁT KÉSZÍTÉSŰ SOROZATA
Jó lesz ez. Átnéztünk mindent.
- Értjük a témákat… - Menni fog.
Igen, minden rendben lesz. Rengeteget tanultunk.
Nem tudok improvizálni…
Majd én átveszem.
- Kezdésnek… - Leszedik.
- Úristen, akkor igaz. - Aniol!
Jó napot, Pol vagyok.
Nem emlékeztem. Felejtsük el Aniolt.
Rendben. Mi járatban itt?
- Azért jött, hogy leszedje? - Nem csak azért.
Napokat töltöttem bezárva Axellel.
- Hogyan? - Nincs itt.
Hazament aludni. A lógós.
Keményen dolgoztunk, és ahogy az várható volt,
az utolsó pillanatban feladta.
Hirtelen sietnie kellett.
Gyorsan kellett végeznie.
Mintha valamiért fontos lett volna neki, tudod?
Pol, a dékán vár.
Mindjárt megyek.
Köszönöm, Joaquim.
- Viszlát. - Sok sikert.
Axel túlórázott miattam, hogy befejezze a nagytermet.
Egyértelműen szerelmes.
Nem tudom.
Dehogynem.
Most már motiváltabb leszel, ugye?
Igen.
SZIMPÓZIUM A FILOZÓFIA ELLEN
PÉNTEK, 11:30 ÓRA, NAGYTEREM
MESTEREK
Az igazgatótanácsnak köszönhetően ma bemutatjuk
ezt a gyönyörű termet, mely újonnan lett restaurálva.
Ez a kiváló hely történelmi.
Diákok ezrei
ünnepelték itt a diplomaosztójukat.
Ma ünnepelünk.
Ünnepeljük a tudást,
a kritikai érzéket.
Üdvözöljük a bölcsességet.
Az egyetem mottója…
„Libertas perfundet omnia luce.”
„A szabadság mindenkit megvilágít fényével.”
Legyen világosság.
Mennyire szeret már, mi?
Alfonso!
Épp indultam, asszonyom.
- Ó. - Ön mondta, mivel ez az utolsó napom,
csak délig kell maradnom.
Megyek. Tessék, felírtam egy listára a túlórákat.
Nagyszerű.
Vendéget vár?
Igen.
- Segíthetek valamiben? - Nem.
Adja ide. Látom, csak a fizetésre vár.
Hát, nem is szórakozni jöttem.
Kifényezte a kinti székeket?
Igen, ahogy kérte.
Jó. Várjon, hozom a fizetési bizonylatot,
hogy aláírhassa, és már mehet is.
Nem kell sietni, asszonyom.
Most már nem kell sietni? Jópofa.
Szóval,
azért szerveztük ezt a szimpóziumot,
mert a szerelemről akarunk vitázni.
Egy dolog…
Bocsánat, egy kérdés.
Nem filózófát, hanem matekot tanulok,
és furcsának tartom a vita nevét.
Miért a filozófia ellen?
Ez egy mandarin.
Mindenki számára ugyanaz a gyümölcs.
De mit gondol egy filozófus?
Azon tűnődik, hogy miért van itt, honnan jött
és hová tart.
Azért használtuk ezt a nevet,
mert a filozófia addig dolgoztatja az agyat,
amíg ki nem készít.
Kíváncsiak voltunk, hogy vajon az elmélkedés szükséges az életben?
Nem viccelünk.
Magas erkölcsünk van.
Azt mondják, a filozófia jó karrier,
hogy az ember éhen haljon.
Nincs szükség filozófiára?
Filozófia nélkül ezt meg sem tudnád kérdezni.
Amikor kérdezel, akkor filozofálsz.
A kérdés az,
hogy megszűnhetne-e a filozófia?
Talán filozófusokként
kénytelenek vagyunk másokról gondolkodni.
Hajlandóak vagyunk filozofálni?
Mély témákról, melyekkel az emberek nem akarnak foglalkozni.
Persze, mert az emberek gyakorlatiasak, mint a dékán.
Teszi a dolgát, hazamegy, és nyáron nyaralni megy.
Irigylem, uram.
Szabadságra van szükségem az olyan diákoktól, mint maga.
Hol a francban van Bolaño?
Ott leszek,
de szeretném, ha nélkülem kezdenék el.
Én is ezt szoktam.
Az igazság az, hogy csak az óráimra érkezem időben.
Bocsássatok meg.
A lényeg
hogy 183 napja nem ittam.
De nem ihatnék-e néha egy sört,
akár csak hetente egyszer?
Jól esne, tényleg.
Különösen most, hogy nem sokat látom a lányomat.
A barátjával él…
Szóval ez van.
Se pia, se gyerek…
Mindegy, majd elválik.
Korlátozza-e a szeretet az egyéni szabadságunkat?
Kényszerít minket dolgokra?
Mit szeretünk jobban? Párban vagy egyedül élni?
Te azt szereted, ha megdugnak.
Nem, komolyan.
Társadalmilag az az elfogadott,
hogy találjunk valakit és alapítsunk családot.
Törjük meg ezt a szokást.
Sokan nem szerelmesek, mégis együtt maradnak,
mert ilyen az élet.
Ez van, amikor a szerelem elmúlik,
de a függőség megmarad.
Ez mit jelent?
Elfogadjuk az életben az engedelmességet?
Szükségünk van egy vezetőre, mert egy életen át terel minket.
Mindig idézem Dosztojevszkijt.
Jó reggelt.
Dostoevsky ezt írta:
„Egy szabad ember számára nincs vonzóbb,
mint találni valakit, aki előtt letérdelhet.”
Nagyszerű kijelentés.
Emberi lényekként bizonytalanok és védtelenek vagyunk.
Függők is.
Igen, tökéletes.
Tud holnap kezdeni?
Rendben, az megfelel.
Nagy a ház, sok tennivaló van.
Nyugta. Írja alá.
Jogosítvány?
Ó, de jó hír!
Igen.
Persze, lesz szerződés.
Igen, ha holnap 12-kor eljön,
lesz időm megmutatni a házat.
Tökéletes. Jó. Köszönöm. Viszont hallásra.
- Aláírta? - Igen.
Itt a csekk az Ön nevére.
Alfonso Rubio Escobar.
Kimegyek egy italra, kihasználom a napsütést.
- Kivigyem én? - Nem, még felszámlázná.
Alfonso. Nem megy?
Nézze.
Nem akartam megbántani.
Nem szórakozni jöttem, de szerettem itt dolgozni.
Ennek örülök.
Rendben.
Ennyi?
Mi ennyi?
Nem érdemelnék meg…
Mit?
Nem találok rá jó szót. Többet, mint egy rideg „viszlát”.
Sok szerencsét, Alfonso.
Tudja, hogy örültem a találkozásnak.
- Semmi érzelgősség, oké? - Persze.
Egy nap még biztos találkozunk.
Remélem.
Ne felejtse el gyakrabban lakkozni
- a székeket… - Igen.
Victoria asszony!
Viszlát.
Köszönök mindent.
CSIRKEHÚSLEVES, „ALFONSO SPECIALITÁSA”
Na várjunk csak!
Egy ilyen individualista és nárcisztikus társadalomban
képesek vagyunk szeretni?
Nyilván.
A kapcsolatok bonyolultak, de nem mi bonyolítjuk
az olyan egyszerű dolgokat, mint a szerelem?
Lazulj el.
Ess szerelembe.
De édes.
Mindjárt elolvadok.
Mi ez, kérem?
Naiv emberek találkozója?
Nem veszik észre,
hogy a többségüknek az a sorsa, hogy kudarcot valljon a szerelemben?
Silvia Montoliu barátnőm tette fel a kulcskérdést.
Egy individualista társadalomban
van helye a szerelemnek?
Erre mindannyian igent feleltek,
mint egy tündérmesében.
Én azt mondom: nem.
Nincs helye a szerelemnek.
Egy kapcsolat sorsa egyetlen szóval leírható.
Szakítás.
És egy motelért fizetni.
Mit javasol alternatívaként?
Örökös magányt?
Szeressenek bele önmagukba,
és hirdessék az egyedüllét kultúráját.
De önmagunk szeretete az, ami képessé tesz minket a szeretetre.
Nem tagadom a képességet.
Szerintem ha már együtt vannak,
a legtöbb pár számára garantált a kudarc.
Még ha ez igaz is,
tagadhatatlanul fontos a szeretet az emberek számára.
A társkereső alkalmazások a bizonyítékok.
Az nem szerelem, fiam, az szex.
A szeretet a jósághoz kötődik, a jótett gondolatához.
Ha megtagadjuk a szeretetet, megtagadjuk a jót,
ami nem hoz etikus társadalmat.
Az igaz szerelem gyakorlatilag illúzió.
Szinte senki sem szeret
egy beteg embert.
Mert senki sem szeret teljes szívből.
Na, elég legyen!
Ez kicsit szomorú.
Lehet, naiv vagyok,
hogy hiszek a szerelemben, de… Bolaño, most ne figyeljen.
Oti…
Én még szeretlek.
- Mi vagyunk a legjobbak! - Igen!
Bolaño elemében volt! Micsoda vita!
- Fogd be. - Odatettük.
Főleg te, megtaláltad a szerelmet.
- Meg fogom ölni Arnaut. - Elment. Fél.
Nem tetszett, hogy jelenetet rendezett.
Aranyos gesztus volt.
- Szerintem adj Arnaunak egy esélyt. - És te nem adsz Axelnek?
Üdv!
Apa?
Helló, Pol. Apukád nincs itt.
Ja, oké. Megyek dolgozni.
- Várj, milyen volt? - Jó. Nagyon jó.
Boldog vagyok.
Szívesen elmentem volna az apáddal.
Az apám egy filozófiai vitában?
Mi a baj vele?
Buta?
Nem.
Csak nem tudom elképzelni, hogy a témákról beszél.
Szerintem sok mindent meg tud érteni.
Mi a gond?
Láttuk, hogy milyen tablettát szedsz.
Apád megtalálta, amikor ruhát keresett Rainak.
Oké, oké… - Nyugalom.
- Ne aggódj. Jól érzed magad? - Igen.
Jól, Gloria. Gyógyszert szedek, de nem akartam, hogy mások megtudják.
Nem mondtál semmit. Kiborult?
Egy kicsit. Mint most te.
Megmagyarázom.
- Egy munkatársammal történt. - Nem kérdeztem.
Nem kell indokolnod vagy bűntudatot érezned.
Igen, apád sokat sírt.
Félt, hogy elveszíti a fiát.
El akartam mondani, de nem akartam kioktatást.
Milyen kioktatás?
Most már tudja.
Azt akarja, hogy beszélj vele.
Tényleg?
Igen, drágám, ne aggódj.
Olyan vagy, mint egy anya.
Silvia?
Szia, Bolaño. Bejöhetek?
Nem hiszem el.
Részeg vagy? Vagy csak színleled?
Szakszervezeti vacsorán voltam munkatársakkal.
És minden döntés között ittunk.
De ne aggódj, jól érzem magam.
Kösz, hogy emlékeztetsz,
milyen jó érzés inni. - Bocsi.
Nem, az én problémám.
Én 14 pohárral ittam volna. - Oké.
Octavival ittam,
aki őszintén szólva fantasztikus ember.
Nem viselkedik mostanában Octavi nagyon nőiesen?
Pillecukrot meg…
gumicukrot hoz nekem.
- Tényleg? - Igen.
Az fura.
Inkább az a fura,
hogy itt ülsz,
és nem a barátoddal vagy összebújva.
Milyen barát? Az idióta?
- Nem hívtam idiótának. - De annak tartottad.
Nézd.
Mindig is tudtam, hogy idióta, de az én idiótám volt.
És jó volt az ágyban.
Most úgy döntöttem, befejezem.
Mert én nem hozok döntéseket a lépcsőházi jeleneted után.
Egy alkoholtól fűtött jelenet.
Gyere, elviszlek valahová, ami szerintem tetszeni fog.
Nem bárba.
Hagyjál magamra
Ne kergess őrületbe
Tudni akarom
Hogy velem leszel-e
Ma este
Hé…
Mi a baj? Mi ez a dühös fej?
Ne mondja, hogy a „szerelem szar” beszéd
- nem nekem szólt. - Nézze, Rubio.
Nem gonosz boszorkány vagyok, csak Bolaño. Ennyi.
- Fontos magának, hogy mit gondolok? - Felnézek magára, María.
De ne csodáljon már, mint egy Velazquez-festményt.
Ne feledje: jövő évtől
nem én fogom tanítani.
Hazajöttem… pihenni.
Aha.
Oké, átléptem a határt. De nem akarok gondot belőle, oké?
Istenem, mindenki előtt jelenetet rendeztél.
Az lehet. De igazat mondtam.
Arnau…
- Nem leszünk együtt újra. - Oké. Rendben.
Más dolgok kötnek le.
Barátként szeretlek, meg mert sokáig együtt voltunk, de…
- Ne haragudj.
Ha mondanád, el sem hinném, hogy ez a te őrült ötleted volt.
Mennyi őrült ötletem van?
Sok.
És imádom őket.
Azt is szereted, hogy ellentmondásos vagyok?
Nem leszünk együtt, oké?
Szó sincs róla!
- Kevin, hol a sör? - Itt.
Oké. 10-es asztal, Dinónak öt perc múlva kell.
Menjünk.
Apa.
Helló, Pol.
Sziasztok.
Hogy vagy?
- Minden oké? - Igen.
Ez tehát a híres törzshely.
Jól bánnak veled?
Igen, itt jól.
Örülök, ha tényleg így van.
Hozz egy felest.
Pol, drága, nem gondolod, hogy Biel kisegíthetne minket?
Alfonso és Gloria. A szüleim.
Te jó ég! Állok rendelkezésükre!
Jól nevelték a fiukat.
Reméltem, hogy észreveszed, és adsz nekünk egy ülőhelyet.
Azonnal. Kövessenek. Előkészítem a legjobb asztalt.
A Satanassa Airlines Company köszöni a bizalmat.
velünk felfüggesztheti unalmas életét.
Rossz hírt hoztam.
Nem fogok ma énekelni.
Képmutató banda.
Jön a süket barátom.
Gesztikulálunk. Az emberek azt hiszik, szórakozom,
de a bátyja kemoterápiájáról beszélgetünk.
Úgyhogy leülök, hogy mindannyian élvezhessétek
a kapitány előadását.
Azt még elárulom…
Hogy mindent tőlem tanult.
Remélem, nem kápráztatunk el nagyon.
Kezdjük Dinóval!
Nem az vagyok, akinek képzelsz
Egy nyugodt és egyszerű nő
Akit egy nap elhagysz És aki mindig megbocsát
Az a lány
Én nem az a lány vagyok
Nem az, akinek gondolsz
A fehér galamb Aki táncra perdíti a vizet
Aki semmin sem nevet És mindenre helyesel
Az a lány
Én nem az a lány vagyok
Soha nem fogsz dicsekedni azzal
Hogy az igazsággal
A szerelemmel játszottál
Mindenki mással
Ha igazán szeretsz
Már nem az a lány vagyok
Akit megijeszt a vihar
A hullámokon átvergődve Megtalálja a partot
Az a lány
Én nem az a lány vagyok
De ha csak kalandra vágysz
Állíts fel őröket az egész házadban
Én nem veszítem el a reményt
Értsd meg, már nem
Nem az vagyok, akinek képzelsz
Egy nyugodt és egyszerű nő
Aki egy nap elmegy És mindig megbocsát
Az a lány
Én nem az a lány vagyok
Az a lány
Én nem az a lány vagyok
Bravó!
Egy percet kérek.
Szeretnék bemutatni két embert.
Az egyik a filozófiai kar
etika professzora.
Az egyetemi oktatók
Olimposzának csúcsán áll.
Nem mondom ki a nevét, nehogy María Bolaño megharagudjon.
María Bolaño.
Bravó!
A másik személy a tanítványa.
Görögország öröksége, született filozófus.
Gyere ide mellém.
Apolo Rubio!
Azta, Apolo? Ez tetszik!
Bravó!
Jóképű!
Mondj valamit.
- Mit? - Honnan tudjam?
Találj fel például egy díjat.
Mondj köszönőbeszédet. Nem tudom!
De röviden, oké? Tudom, hogy Apolo tömör.
Egy díjat?
Nos…
Megmondom, mi az én díjam.
A tudat,
hogy mióta megszülettem, valaki figyelt, hogy reggeliztem-e.
Ébren maradt,
amikor nem tudtam aludni.
Magát hibáztatja, amiért nem tudott megadni nekünk
mindent, amiről úgy gondolta, hogy megérdemeljük.
Az élet nem volt jó hozzá,
de még így is mondja a borzasztó vicceit.
Szeretném, ha tudná, hogy jól vagyok.
Tudom…
hogy itt van, ha szükségem van rá.
El sem tudom képzelni, hogy ne együtt éljünk.
Apa, te vagy a jutalmam.
Bravó, Apolo.
Hát…
Gratulálok az érzelmes apa-fia pillanathoz.
A szülő és gyermek közti szeretetben hiszek.
- És a tanár-diák köztiben? - Ne akarja, hogy könnyezzek.
Nem lesz már a tanárom.
Lesznek ugyanilyen jó tanárai.
Vagy még jobbak.
Maga Bolaño. Csak egy Bolaño van.
Várjon, ha egy kicsit koncentrálok,
láthat egy kis könnycseppet.
Ne nevessen. Maga egy példakép.
Adhatok egy puszit?
Egy kis, diszkrét puszit.
Hagyja már a puszikat és a tanárokat!
A középiskolai tanára és én sem leszünk itt
az élete legfontosabb időszakaiban.
A tanár…
egy kellemes emlék.
Semmi több.
Nem tagadom, hogy van egónk,
de fiam, ideje repülni.
Egyedül repül.
Fog hibázni.
Én a hibák szakértője vagyok.
Figyeljen, Pol.
Vannak emberek, akik csak léteznek,
és vannak, akik élnek.
Melyiket preferálja?
A létezést vagy az életet?
A fiam egy kincs.
Már a taxisofőr is tudja. Egész úton ezt mondogattad.
De igaz.
Rájöttem, hogy jó apa vagyok.
Nem kételkedtem benne.
Mi az?
Alfonso Rubio.
Befér?
Oké.
Segíts.
Az öltöny.
Itt egy üzenet.
„Egy nagyszerű öltöny egy nagyszerű úriembernek. Vicky.”
Nézd.
Oké…
Te jó ég.
Furcsák ezek a gazdagok, Gloria.
Te meg jó ember vagy.
Lélegezz mélyen.
Hagyd, hogy a gőz bejusson a szervezetedbe.
Ne legyél seggfej.
A végén megiszom a maradékot a jéggel együtt.
Úriemberként akkor kötelességem eltüntetni ezt a whiskyt.
Mi az, María Bolaño?
Nem akarsz dugni?
Nem vagyok elég férfi neked.
De ez nem a te hibád.
Az én házamban semmi sem lehetetlen.
Még most sem bízol bennem?
Így.
Most már felizgatsz.
Nyilván nem foglak megcsókolni.
Nem először kosaraztak ki.
Figyelj.
Szerintem minél többet akarsz inni, annál többet kell dugnod.
Menekülőút.
Szex, María. Egyfajta függőség.
Csókolj meg, csak egyszer.
Aztán meglátjuk, mi lesz.
Csókolj meg, és szárnyaljon a fantáziád.
Aha.
Vagy inkább becsukom a szemem,
Clark Gable-re gondolok,
- és megcsókollak. - Jó.
Én vagyok Clark Gable, te pedig…
Dean Martin.
Axel!
Axel.
- Gyere le. - Mi az?
Felújítottad a világ legjobb dísztermét.
Mit mondtál?
- Mi a baj? - Nem tudtam holnapig várni.
A mai nap intenzív volt. A szimpózium elképesztően sikerült,
de amikor bementem,
és megláttam a munkádat… Egy műalkotás.
Ezért…
Még jobban beléd szerettem. Tudom, hogy siettél miattam.
- Hát… - Nem, hadd fejezzem be.
Tudom, rosszul voltál tőlem.
Nem tudom, mi a boldogság,
de az lehet, amit veled érzek.
És ha…
Nem tudom, ha szeretnéd…
és te is így érzel, járhatnánk.
Az unalmas fecsegésem nélkül.
Már ideje, nem?
Nem akarok sírni.
Én akarom, hogy sírj.
HÁROM ÉVVEL KÉSŐBB
Mi az?
- Ez az! - Ez az!
- Milyen király. - Igen.
- Srácok! - Szia!
Gyönyörű.
Ez az!
Nem láttátok Bolañót?
- Nem. - Azt hittem, eljön.
- Ja. - A barátod.
Oti…
- Montoliu tanárnő. - Rubio professzor.
- Lediplomáztam. - A kevés filozófia-túlélők egyike.
Mihez fogsz most kezdeni?
Basszus. Merre van Bolaño?
Még mindig a görög szigeteket járja Dinóval.
- Micsoda vakáció. - Igen.
De kért, hogy adjak át egy üzenetet.
Megkért, hogy adjak neked „egy kis, diszkrét puszit”.
Nézd csak.
Honnan van az az öltöny, apa?
Jól néz ki, mi? Különleges alkalmakra tartogattam.
- Makulátlan. - Gyere, gyűrjük össze egy öleléssel.
Megcsináltam, apa.
Mindig is tudtam, hogy képes vagy rá. Te vagy a család furcsasága.
Gratulálok, szívem.
Köszönöm, Gloria.
Akkor Axel nem jött?
Nem tudott jönni.
Egész nap el volt halmozva munkával.
Értem. Bocsánat, hogy ezt mondom…
Alfonso, ne.
Hadd mondjam el.
Egy ilyen alkalomra ki kell venni egy szabadnapot.
Tessék, kimondtam.
- Oti, gratulálok. - Köszönöm, apa.
- Oti, édesem. - Anya.
Egy matematikus és egy filozófus!
Ügyes voltam, ugye?
Tudod, mit jelent?
„Eudaimonia.” Fogalmam sincs.
Mi ez, latin?
- Görög. - Az igen!
Szó szerint azt jelenti, hogy „jó lélek”.
Ez lehet… a boldogság.
Nem gondolod, hogy ideje beismerned, hogy boldog vagy?
Dehogynem. „Eudai”… az istenit. A boldogság megérkezett!
Jól mondod!
Te…
Jó volt az első órád.
Még én is értettem.
Ötöst kérek, tanár úr!
Neked csillagos ötöst adok.
Bánom, hogy ezt mondtam.
Velem könnyű dolgod volt,
de amikor itt lesz 25 kis barom…
Bájos kis barmok lesznek.
- Gyere, csináljunk egy képet. - Egy kép.
Igen, igen.
Várjatok, én is benne akarok lenni.
Gyertek.
Oti, kicsit arra.
- Milyen aranyos! - Jöjjön maga is!
Szia, Cati.
Igen, hívtalak.
Nyaggatlak, de múlt héten
azt mondtad, hogy átfutod az üresedéseket…
Nincs semmi?
Értem.
Csak már egy éve várok egy tanári állásra.
Igen, persze. Türelem.
Remélem, nem fogok egész életemben festeni.
Ha ki kell festeni a lakásodat, csak szólj.
Oké.
Jól van. Jövő héten újra jelentkezik az idegesítő Pol Rubio.
Jó. Köszönöm.
Csáó.
Lehetetlen
Ne mondd
Hogy hiányoztam
Az az álmodozás
A tengerben elveszve
Az évek a legjobbat hozták ki belőled
Olyan régen nem láttalak
Már biztos kicsit más vagy
Édesebb külső
Keserűbb szavak
Emlékszem, azon a reggelen
Kék hóesésben áztál
1984 januárjában
A cipőd tele volt sárral
És azt kiáltottam
Kérek egy darab kozmosz rágót
Vigyél el a Vénuszra
A szíved tele van
Történetekkel
Kérek egy darab kozmosz rágót
Hogy megtanulhassunk repülni
Álmaid tengeréhez
Láthatatlan álmok
Olyan nehéz emlékezni
Nem merek levegőt venni
Ha visszajössz Még jobban foglak szeretni
Olyan nehéz emlékezni
Nem merek levegőt venni
Ha visszajössz, hozd a tengeredet is