NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Rakas päiväkirja, haista paska.
Ei kai. En keksi mitään kirjoitettavaa.
Oli miten oli, hei.
Olen Sydney.
Olen tylsä 17-vuotias valkoinen tyttö.
Yritän sanoa, etten ole erityinen.
Eikä siinä mitään.
Muutimme Pennsylvaniaan hiljattain.
Emme sievään osaan, vaan maissin, kaalin ja muun paskan sekaan.
Kaupunkini on vuosikausia voittanut maan saastuneimman ilman tittelin.
Jihuu.
Lupasin opolle pitää tätä päiväkirjaa.
Lupaa pitää sitä.
Se voisi auttaa mielialoihin.
Se voi auttaa mielialoihin.
Kilahtelen tämän tästä.
En tahtoisi, mutta niin vain käy.
Isäni tavallaan kuoli viime keväänä.
Mitä minun muka pitäisi kirjoittaa? En tajua.
Mitä tahansa.
Kaikki. Mitä ikinä tulee mieleen.
Kukaan ei enää osaa puhua minulle.
Kuvittele vain puhuvasi itseksesi.
Olet ainoa, joka lukee sitä.
Ei edes opinto-ohjaaja.
Voinko käyttää luuria?
Puhelimesta on häiriötä. Eikö vain?
Mielestäni kaipaat jotain -
terapeuttisempaa.
Nämä asiat ovat aina vaikeita,
mutta koettaisit edes saada tavallisen lukiokokemuksen.
Kai hän on ihan mukiinmenevä.
Vaikka hän haiseekin vanhalta hipiltä.
Oli miten oli, suostuin tähän tavallisen lukiokokemuksen eteen,
mitä ikinä se tarkoittaakaan.
Ja kyllä, kiihottuessa monenlaiset asiat lisääntyvät,
kuten adrenaliini ja tietenkin verenkierto.
Veri virtaa alas -
ja jää loukkuun paisuvaiskudokseen.
Penis laajenee,
ja niin urospuolinen Homo sapiens pystyy pitämään yllä erektiota.
Niin?
Kokemukseni mukaan -
erektio säilyy menestyksekkäämmin naaraspuolisen Homo sapiensin käsissä.
Onpa hauskaa.
Se on vain tiedettä.
Jatketaan.
Myös naisten kiihottuessa verenkierto lisääntyy sukuelimiin...
Naura vähän, porkkanapöheikkö. Se oli hauskaa.
Miksi näin käy?
Kivespussit ovat erinäköisiä.
Tässä on epäsymmetrinen kivespussi.
Paras ystäväni on Dina.
Hän on törkeän kova mimmi.
Hän tuskin kaveeraisi kanssani,
mutta muutimme samoihin aikoihin.
Olimme kaupungin uudet tulokkaat. Niin onni potkaisi minua.
Ennen Dinaa olin enimmäkseen itsekseni.
En ole huomionkipeää sorttia,
mutta jokin hänessä saa oloni tuntumaan erilaiselta.
Hän oli kanssani, kun kuulin isästä.
Oletko valmis?
Hän piti kädestä.
Me itkimme.
Siitä lähtien hän on piristänyt minua,
kun haluaisin vain vajota maan rakoon.
Tajusin, ettei minulla ennen ole ollut parasta ystävää.
Olin ohittamassa, kun hän kysyi:
"Kukas tämä uusi tyttö on?" Käskin lakata pelleilemästä.
Puhutko siis Brad Lewisista?
Joo.
Hän on aika suloinen.
Hän pyysi minua tansseihin.
Ja sinäkö suostuit?
En. Annoin pakit sille pyykkilautavatsalle ja terävälle leukalinjalle.
Tietysti suostuin.
Voi luoja. Harrastitte seksiä.
Voi paska. Eikä!
Annoitko neitsytkorttisi Bradley Lewisille?
Käytittehän kondomia, koska... -Totta kai.
Dina pääsi eroon hammasraudoista ja sai tissit.
Tietenkin kultapoika Bradley Lewis pani sen merkille.
Oletteko te nyt kimpassa tai jotain?
Emme ole vielä sopineet mitään, mutta...
Tykkään hänestä.
Tämä on pahinta.
Niin, juu. Toki. Tajuan.
Älä tyrmää häntä heti.
On oltava joku, josta tykkäät edes vähän.
En ole pahemmin ajatellut asiaa.
No, ajattele asiaa.
Voisimme mennä tansseihin yhdessä, tuplatreffeille.
Hei, muru. -Moi.
Sori, myöhästyin.
Ei haittaa, muru.
He muruttelevat toisiaan. Tappakaa minut.
Hei, Syd.
Bradley.
Saisimmekohan äidiltäsi purilaiset? Ne ovat mahtavia täällä.
Hän ei ole vuorossa.
Kunhan kysyin.
Selvä.
Tilataan, jos haluat.
Minulla on rahaa.
Niinkö? -Niin.
Jaetaanko? -Joo.
Ketsuppia.
Ole hyvä vain.
No niin.
Dina on ihan mahtava.
Jessus, hymyiletkö koskaan?
En tänään.
Mitä olemme päättäneet?
Mitä vain haluat.
Lopeta jo. -Maista raneja.
Olisit hiljaa.
Ja pyyhkisit omahyväisen hymyn typerältä naamaltasi.
Jestas.
Hitto.
Kaikki hyvin? -Mitä nyt?
Olen kunnossa. Hetki.
Tässä paperia.
Venaa vähän.
Asia on näin.
Tänään melkein vakuutin itselleni, että sain verenvuodon aikaan -
ajatuksen voimalla.
Just joo.
Pitäisi relata enemmän.
En aio menettää ekaa ja ainoaa parasta ystävääni.
Hienoa Dinalle.
Jos molopää Bradley tekee hänet onnelliseksi,
ei kai siinä mitään.
Hei, Syd.
Moi.
Stanley Barber.
Hän asuu samalla kadulla.
Kun minä vihaan itsessäni käytännössä kaikkea,
Stan on piittaamattomuuden mestari.
Jalka puutui. Odota.
Kävelläänkö yhdessä?
Toki. Mikäs siinä.
Siistiä.
Stan on kummajainen.
Kaikki hyvin?
Kengät. Kuka niitä tarvitsee?
Verivelho, eikö niin?
Mitä?
Tykkäätkö Verivelhon musasta?
Jo on surkea nimi bändille.
Eihän. Täydellinen.
Paskaa musaa takuulla.
Minulla on niiden vinyyli.
Rajoitettu painos, taitetut kannetkin.
Voit tulla joskus kuuntelemaan, jos tahdot.
Aijaa.
Voidaan pössytellä.
En ole koskaan ollut pilvessä.
Joo, ehkä.
Ei sinun pakko ole.
Asumme vain lähekkäin, emmekä ole koskaan hengailleet.
Niin, emme kai.
Mutta joo. Ehkä meidän pitäisi.
Niin.
Kiva.
Ilmoita sitten.
Missä maailmassa elämmekään.
Asun äidin ja pikkuveljen kanssa.
Sydney, sinäkö siellä?
Äidin kanssa on ollut kränää.
Ei, kun kirvesmurhaaja. Onneksi kysyit.
Jopa on hauskaa.
Karenin koira juoksi verkko-oven läpi,
joten hänen piti mennä eläinlääkärille.
Selvä. -Otan hänen iltavuoronsa.
Olinkin kaksi vuoroa velkaa siitä kerrasta, kun Liam ahmi juustot.
Kiitos avautumisesta.
Takaisin. En lopettanut vielä. Katso minua.
Tärkeä kysymys. Oletko nähnyt sukkahousujani?
Ne roikkuivat kylppärissä suihkuverhon päällä.
Sori. Luulin niitä likaisiksi.
Ne olivat kuivumassa. -Löysin ammeesta.
Missä ne ovat? Se on vika pari.
Minä tavallaan pesin ne.
Mitä? Pesukoneessa vai?
Sitten ne tavallaan päätyivät kuivausrumpuun, joten...
Hienoa.
Saan tarjoilla makkaraa makkarana.
Et kai oikeasti tarvitse niitä? Ei niitä enää pidetä.
Ei ysärin jälkeen.
Huolehdithan, että Liam tekee läksyt ja syö jotain.
Hän osaa jo huolehtia itsestään.
Voisitko edes kerran tehdä minulle palveluksen mukisematta?
Luulin olevani hurmaava.
Et sitten tippaakaan.
Sama se, mistä puhumme.
Voisimme istua hiljaa koko loppuelämämme ajan,
ja hän ärsyttäisi minua silti.
Hei, höhlä. Teitkö jo läksyt?
Tunteja sitten, heti kun tulin kotiin. Entä sinä?
Pikkuhiljaa.
Älä viitsi, Syd. Äidin mukaan menestyminen vaatii työtä.
Olenkin suunnitellut ottaa rennosti ja seurata, kun sinä menestyt.
Kukapa tietää?
Jos uurastat lujaa, ehkä jonain päivänä saat maksaa hautajaiseni.
Mitäs kouluun?
No,
Richard Rynard löi Toby Gardneria -
ja joutui Coffeen puhutteluun.
Niinkö?
Taidan olla seuraava uhri, joten laadin suunnitelmaa.
Katso.
Voi paska. Onko se sinulle?
Jep. Suunnittelin itse.
Rintakilpi, säärisuojat ja piikkihanskat.
En ole ihan varma kypärästä vielä.
Oheislaitteita ei pidä peittää varmuuden vuoksi.
Mieletöntä. Parhaita töitäsi.
Se on ensimmäinen versio.
Ekan puvun suunnittelu on aina vaikeinta. Se on yhä kesken.
Mikä suunnitelma taas olikaan?
Rakennan puvun ja pieksen Richard Rynardin.
Vai niin. Kosto.
Selvä.
Perheeni.
Rahasta on aina ollut tiukkaa.
Kaikki paikat, joihin olemme muuttaneet, ja niitä on paljon,
muistuttavat tätä paikkaa.
Vähän kuin lotossa.
Jotkut voittavat huolella heti syntyessään.
Meille muille -
jää raaputettavat arvat, pullonkorkit sun muut.
Liam?
Niin?
Jos Richard käy sinuun käsiksi -
ennen kuin rökityspukusi on valmis,
puserran hänen kurkkunsa auki paljain käsin Coffeen edessä.
Ihanko totta?
Joo. Näin.
Olet tosi outo.
Niin olenkin.
Minun on tehtävä tunnustus.
Olen alkanut saada finnejä reiteen.
Olen yksi ällötys.
Olen kokeillut kaikkia finnivoiteita ja -saippuoita.
Mikään ei auta.
Puristaminenkin on mälsää.
Lopeta!
Kuuluu kai vain murrosikään.
Enpä tiedä.
Stanley Barber tekstasi.
Lähetti Verivelhon musaa.
Joskus iltaisin tekisi mieli kosketella itseäni,
mutten koskettele.
Maapähkinävoi auttaa.
Mitä myöhemmin äiti pääsee, sitä enemmän hän juo.
Mitä katsomme?
En tiedä.
Isästä ei ole puhuttu sen jälkeen, kun hän teki itsarin kellarissa.
Ilmastointi ei toimi.
Laite on luultavasti ylikuumentunut.
Täällä on helvetin kuuma.
Avaa ikkuna.
Se on raskas asia, josta me kaikki pelkäämme puhua.
Opinto-ohjaaja pyysi minut juttusille.
Miksi? Mitä teit?
En mitään.
Hän vain...
Hän tahtoo, että purkaisin asioita tai jotain.
Purkaa mitä asioita?
Joskus tuntuu,
että rakkaani eivät rakasta minua.
No tuota.
Ehkä tähtäät liian korkealle, kulta.
Äiti osaa olla melkoinen narttu.
Isä olisi ymmärtänyt, mutta hän hirtti itsensä.
Olen siis kai omillani.
Joskus mietin, miksi hän teki sen,
miksemme puhu asiasta -
ja mikä helvetti minua vaivaa.
Miksi joskus tuntuu kuin sisälläni kiehuisi.
Ehkäpä -
olenkin sekopäisempi kuin kuvittelin.
Tekstitys: Tiina Valjanen