NETFLIX PRESENTERER
Julia, gå og pakk sakene dine, skynd deg.
VIKTIG MELDING FRA STATSMINISTEREN
STATSMINISTER
God kveld, medborgere.
Takk for oppmerksomheten.
Dette er min første tale som Spanias nye statsminister.
Uten tvil den vanskeligste.
Landet vårt, og verden for øvrig, er i en kritisk tid.
Tredje verdenskrig har ødelagt miljøet vårt slik vi kjente det.
-Økonomien har kollapset. -Pappa.
-Og naturressurser… -Sara.
…står i fare.
Kan jeg pakke kosedyrene mine?
-Nødvendige forsyninger som vann… -Færre leker, mer klær.
-…elektrisitet og gass… -Og mamma?
…må rasjoneres kraftig og kontrolleres.
-Pakk ferdig, skynd deg. -Helse, sikkerhet
og vårt folks overlevelse er alvorlig truet.
Terrorister utnytter dette og vil underminere systemet.
Og nye virus har ført til overbelastede sykehus,
og utfordret vår medisinske kunnskap.
Julia!
Hold deg unna vinduet. Hent tingene dine.
Det er ikke tid til meningsløs politikk.
-Mamma! -Julia, kjære.
Fra og med nå blir det dannet en nasjonal regjering,
bestående av tekniske eksperter fra alle fagområder…
Det var vanskelig å finne dem. Folk begynner å bli desperate.
-Gudskjelov! -Det er grusomt.
På grunn av de alvorlige omstendighetene erklærer vi herved unntakstilstand…
…og vårt parlamentariske monarki er suspendert inntil videre.
Jeg vil ikke lure dere.
Overgangen vil føre til radikale endringer i vårt levesett.
Men det er eneste utvei, og vi må gjøre det sammen.
Jeg ber dere samarbeide, siden vi har ett felles mål:
å overleve.
-Dette er ekstremt tøffe tider… -Vi må dra så fort som mulig.
-Fyll tanken og start bilen. -Ikke bruk for lang tid.
Med alles hjelp forsikrer jeg dere om at fremtiden skal bli vår igjen.
Takk og god natt.
Forlat området. Jeg gjentar: Forlat området!
Vekk fra veien!
Unntakstilstanden har tredd i kraft.
Dra hjem!
Rydd veien!
Frihet!
-Nei. -Men han sa det til deg.
Nei, fordi jeg vil. Kanskje jeg kan.
Dessuten sa han at vi måtte skynde oss.
Jenter, kom hit. Bli med meg.
Bursdagsgaver. Rødt som ild og blått som vann.
Det er veldig fint, men vi har ikke bursdag.
Ta det på, kjære.
Åpne døra!
Hva skjer, pappa?
Jeg elsker dere mer enn noe annet.
-Vi elsker deg mer. -Vi elsker deg mer, pappa.
Vi vet dere er der. Åpne døra!
Snu dere for å få en overraskelse.
Hold hender.
Åpne døra!
Åpne!
Åpne døra!
-Frihet! -Frihet!
-Kom igjen! -Kom igjen!
-Ramón! -Elskling!
Ramón, vær så snill.
Det er gjort.
-Hva? -Flytt deg, frue!
-Nei! -Frue!
-Nei, Emilia! -Kom igjen!
Emilia! Drittsekk!
Emilia!
Jentene!
Julia! Sara!
Jenter, hvor er dere?
Mamma?
Julia, du er her. Hvor er søsteren din?
Sara, kom hit, vennen.
Mamma.
Jeg er så glad dere er ok.
Går det bra?
Det gjør vondt.
Hvor, vennen?
-Pappa sa vi ikke skulle snakke om det. -Det går bra.
Hvor la han den?
Bak her?
Ikke si det.
Skam deg.
Kan du vise meg din?
Pappa gjorde en flott jobb, så det gjør ikke vondt lenge.
Hvor er pappa?
Vel…
De tok ham med seg.
Men han kommer tilbake.
Helt sikkert.
Kom hit.
REGJERINGEN BESKYTTER DEG
MADRID, 25 ÅR SENERE
VI SIKRER FREMTIDEN
Dette torget i Madrid har pseudo-fluorescerende lys,
hvis bølgelengde gjør at vi kan innhente kunnskap…
Lyssystemet skal brukes til å måle enheter…
FOLKETS RÅD I NY-SPANIA
FREMTIDEN TILHØRER OSS
EN ANNEN VERDEN
Ha det, mamma.
Vi drar nå…
…slik du ville.
Det er sent. Vi må dra.
Det er trist å dra fra henne, pappa.
Kom igjen.
Du er med meg, min elskede.
Hallo?
Er det noen der?
-Alkoholen din. -Du er en livredder.
Folk er tørste og utagerende.
-Ja. -Ti tusen.
Kan du gjøre meg en tjeneste? Ta det med til de private rommene ovenpå.
Takk, kjære.
-Vi tar enda et glass champagne. -Selvsagt.
Hei!
Hva har de gjort?
Herregud…
Vi må komme oss ut.
Kan du gå?
Jeg skal hjelpe deg. Kom igjen.
Kom. Bra.
Kom igjen.
Hvem faen er du?
Ingen.
Jeg drar…
…og tar henne med meg, ok?
Slipp henne!
Ditt udyr!
-Nei, vær så snill. -Hva nå, din hore?
Hei!
Vi må dra.
Kom igjen.
Kom.
Se på meg. Hva heter du?
-Sol. -Sol, nå stikker vi.
Vent.
Pokker! Kjedet mitt.
Vent her, Sol.
Ikke rør deg. Straks tilbake.
Sol!
Sol?
For deres egen sikkerhet starter portforbudet om fem minutter.
Vi ber om at alle forholder seg rolige og drar hjem.
Hva er galt?
Hva er det?
Hva har skjedd, kjære?
-Jeg drepte en mann. -Hva sa du?
En offiser.
-Hva? -Ja.
Hugo, hvor mye lenger er det til Madrid?
Det burde ta to timer nå.
Slutt å være plagsom. Slapp av.
Så du våpnene deres?
Det gjør meg urolig.
Stopp, ellers skremmer du Marta. Bare kutt ut!
Hvordan går det?
Hei.
Hørte du ikke siste nytt?
Teamet mitt har nettopp fortalt meg at jeg har bæsja i buksa.
Det var grusomt. En atomkatastrofe på settet.
-Bena mine sovner… -Álex, kutt ut.
Dere kommer til å dø om dere ikke låser meg inne et sted…
Hva foregår her?
Vi mente ikke å forstyrre.
-Min brors første tur til Madrid. -Hold kjeft!
Pass deg.
Jeg er veldig forstoppet, og også veldig sint.
-God kveld, Navarro. -Major.
Ut herfra!
-Hva vet vi? -Alle sammen, ut!
Morderen rømte etter basketaket.
Avdøde har epitelvev under neglene.
Majoren brukte nok makt, og så stakk hun ham…
Jeg bryr meg ikke om omstendighetene.
Jeg vil vite hvem som gjorde det.
Her er fruen.
Ikke rør meg!
Hør nøye etter: Major Mérida var en av presidentens mest betrodde menn.
Ingen må få vite at han døde under disse…
…omstendighetene, forstår du?
Selvsagt, major. Du kan regne med min diskresjon.
Var han med en av jentene dine?
Nei, han hadde henne med seg.
Majoren foretrakk uerfarne jenter.
-Hva gjør du her? -Jeg vet ingenting.
-Kom! -Vær så snill.
Kjenner du alle disse menneskene?
Alle sammen.
Bortsett fra den unge damen Major Mérida hadde med,
har noen andre vært her?
Hun som leverer varer. Jeg fulgte ikke med på henne.
Major!
Stå stille!
Se hvem vi har her.
Faren din blir nok glad nå.
Major Jiménez, politistyrkens nye stjerne.
Kom du for å ha det gøy, eller pisse på festen vår?
Horer, alkohol, dop og et lik.
Kaller du det en fest?
Du må dra, Julia.
-De finner deg før eller senere. -Dra? Hva mener du?
Hvor skal jeg dra, Carlos?
Et trygt og fritt sted.
Noen organiserer turer over stredet.
Jeg kjenner noen, en medsoldat som også forlot hæren.
Hør på meg.
Du drar ikke alene. Jeg blir også med.
Og moren min?
Jeg kan ikke la henne være alene.
Hva skjer når de finner jenta du hjalp?
Moren din vil at du skal leve.
Tror du tante har forandret seg?
Jeg vet ikke.
Du får snart se.
Vi skal til Madrid!
Med bestemor.
Dette er politiets kontrollpost for innreise til Madrid! Gå av bussen.
Hold ID-papirene synlige.
Bli i setene til bussen har stoppet.
Den veien.
Kom igjen, fortsett å gå! Fort.
Dann en linje. Fort.
-Fort! -Marta.
-Bli hos meg. -Kom igjen.
Den veien.
Ha papirene klare.
En syk mann!
Stå i ro! Mulig bevis!
-Du må bli med oss. -Bli med hvor?
Er hun kona di? Du også.
-Gi ham et armbånd. -Ikke henne!
Du slipper ikke inn om du er syk, eller har hatt kontakt med syke.
Selv om jeg har viruset, må dere dra til Madrid.
Greit?
Lover du?
Kom igjen, fortsett!
Neste.
Papirer.
Formålet med reisen?
Å ta vare på svigermoren min. Gjenforene familien.
Vi er brødre.
Hva med mora di?
-Vel, kona mi… -La jenta svare.
Hun jobber, men kommer snart.
Tilbake til bussen.
Registrer dere og be om arbeidstillatelse i Madrid.
Takk.
Papirer.
For din egen sikkerhet, ha ID-papirene på deg hele tiden.
-Vær veldig forsiktig. -Ikke vær redd.
Jeg drar rett til mamma.
-Skal jeg hente deg senere? -Nei, jeg vil sove der.
Med henne.
Ikke si noe.
Jo mindre hun vet, jo bedre…
Greit.
-For din egen sikkerhet… -Hva syns du?
…ha ID-papirene synlige…
Jøss!
…politiet.
-Skal vi ta en titt? -Ja!
Bli hos onkelen din.
Neste.
Er det sånn man får vann?
-Stemmer. -Neste!
MATBUTIKK
-Det er bestemor. -Bestemor!
Marta!
Du er så vakker, og så stor, min kjære…
-Hugo. -Emilia.
Bestemor.
Ja.
Se, dette er onkel Álex.
-Álex. -Vet ikke om du husker meg?
Du var som henne sist jeg så deg.
Du er en voksen mann!
Vel…
Jeg håper du har plass.
-Vi gjør plass. -Vil ikke være til bry.
-Det blir vanskelig. -Kutt ut nå.
Álex, jeg satte fra meg en kasse der borte.
Butikken er stengt. Vi går hjem.
Og spiser middag!
Følg oss!
Jeg er glad vi er sammen. Bestemor har noe til deg.
Det er vanskelig å finne søtsaker nå for tiden.
-Det er ekte godteri. -Takk!
Jøss! Se, pappa, godteri!
Så?
Syns dere synd på sjefen?
Trist, ikke sant?
En så vakker dame…
Til vi får tak i hora som var sammen med majoren…
…vil dere alle møte samme skjebne.
Mistet munn og mæle?
Greit.
Hvem blir nestemann?
Hallo?
Mamma?
Mamma!
Hugo.
Julia.
Jeg kan ikke tro at du er her.
Og jenta?
Marta.
Du er så pen, og så stor!
Oi! Du ser akkurat ut som mamma.
Dere er helt like!
Sa ikke pappa det?
Hva med meg? Får ikke jeg et kyss? Jeg blir sjalu.
Kom hit!
Drikk det. Det er veldig godt.
Er det ikke godt? Du var sulten, ikke sant?
Carlota.
Søs!
Sol!
Sol, vennen.
Hvorfor tok det så lang tid?
Bestemor, vi går inn.
…komme i veien for forebyggende tiltak som skal…
-Du er frisk, Hugo. -Takk.
…eller med forberedelsen du får ved helsesjekken din.
-Nå sjekker vi den vakre jenta. -Din tur.
Marta.
Trenger du hjelp?
-Ja. -Kan jeg?
Vi tar av denne, og denne også.
Hei, se.
-Identiske. -Mamma ga meg det…
…da hun gjorde dette.
Så vi alltid er sammen.
Hun sa jeg ikke måtte si det til noen.
Moren din var veldig smart. Og snill.
Her kommer siste nytt.
-Trekk pusten dypt. -Sikkerhetsavdelingen
har nettopp kunngjort at Major Antonio Mérida er drept
-i et terrorangrep. -Ut gjennom nesen.
-Vi har ingen flere detaljer… -Igjen.
Bra, perfekt.
-Vil du skifte? -Ja.
-Og ta på pyjamas? -Ok.
-Den er på rommet. -Ok.
Hvordan har hun det?
Veldig bra.
Moren reddet livet hennes.
I bytte mot sitt eget.
Det viktigste nå er at ingen finner ut
at viruset drepte Sara, da isolerer de dere.
-Selvsagt. -Hva sa du om det som skjedde?
At vi kom tidligere til Madrid fordi du trengte oss her.
-Bra. -Ja.
Emilia, du…
Tror du at om vi hadde kommet før…
-Kanskje… -Nei.
Jeg kunne ikke gjort noe.
Det er ingen kur.
-For deres egen sikkerhet… -Portforbud.
-…starter portforbudet nå. -Hva mener du?
-Det betyr at man ikke kan gå ut. -Og de slår av lysene.
-Forsiktig, den er varm. -Lukter godt.
Nå spiser vi.
-Oi! -Jeg gleder meg.
-Det lukter så godt! -Det ser nydelig ut!
Det var din mors favoritt. Kjøtt og poteter.
Vel, ikke ekte kjøtt. Men det hadde vi før.
Hva annet fantes før?
Før hva, vennen?
Jeg vet ikke, før meg.
Mange ting, både gode og dårlige.
En elv fløt gjennom Madrid, vi hadde store parker…
-Men det var også mange biler. -Mye forurensning.
-Og bråk. -Asjetten din.
Nei, ta først. Mye bråk. Hele tiden, selv om natten.
Mamma sa at folk hadde egne telefoner.
-Det stemmer. -Det er sant.
Du sa en gang at det var mange kanaler på tv.
Hvorfor er alt borte?
Vel, vennen…
Vi har snakket om dette før.
Vel, Marta vet at…
…før hun ble født, var det en stor global konflikt…
En verdenskrig.
Ja, en verdenskrig.
Mange døde under krigen.
På grunn av det dukket det opp sykdommer
vi fortsatt ikke kan kurere.
Planeten var også veldig syk.
Ikke noe vann.
Det var stråling i mange land.
Folk var redde og krevde sterke regjeringer
som kunne garantere at de var trygge.
Det er normalt, ikke sant?
Vel, ja.
Det dumme er at de regjeringene startet krigen.
Og i trygghetens navn…
…tok de det viktigste folk kan ha.
Vet du hva det er?
-Vet du det, vennen? -Hva da?
Frihet.
Men vi skal ta den tilbake.
Ikke sant?
Ja.
Bestemor sier alltid det.
Jeg kan hjelpe til.
Jeg også. Skål for frihet.
For livet!
La oss ikke glemme de vi elsker som ikke er her lenger.
For at vi alltid er sammen.
Skål.
-Skål. -Skål.
-La oss spise før det blir kaldt. -Det er nydelig.
Virkelig.
For deres egen sikkerhet, ikke stopp eller samles på gata.
-Ha ID-papirene klare. -Æsj, så lang kø. Kom.
-Jeg holder av plass! -Ok.
Hvordan skal du forklare hva som skjedde?
På en måte som gjør at hun ikke havner i trøbbel.
-Vær forsiktig. -Ok.
-Hun er ikke datteren min, men… -Hold kjeft!
Hvis hun var det, hadde jeg fortalt henne alt.
-Neste. -Ok, kom igjen.
-Hallo. Hvordan går det? -Hallo.
Ikke vær redd, ok?
Neste.
Ta deg god tid. Jeg har ventet hele livet.
På hva?
På å møte en dyktig sykepleier,
som er så grei…
…så søt…
Synd hun skal stikke meg, men livet er ingen dans på… Au!
Det gjør ikke vondt om du slapper av.
Se på datteren din.
Nei. Han er onkelen min.
Han heter Álex og har ikke kjæreste.
Akkurat, men det er ikke et valg. Jeg er romantiker.
Så romantisk at jeg frir, og ber deg bli mor til barna mine. Hva sier du?
At du er ferdig. Nå går du videre til intervjuet.
Jøss.
Du sårer meg, så forlater du meg.
Tror du jeg har overbevist henne?
Er det et barn?
Marta Mújica, ti år gammel.
VAKSINERING, IMMUNISERINGSKAMPANJE
Mújica-familien?
-Ja. -Bli med meg.
God morgen.
Vi sjekker journalene og intervjuer individuelt.
Barnet blir med henne. Dere blir med meg.
-Pappa? -Kan hun ikke bli hos oss?
Slapp av. Det tar ikke lang tid.
Det går bra. Bli med henne.
-Følg meg. -Ja.
Hugo Mújica?
Ja.
Og kona di?
Sara Pérez Noval.
Jeg kan lese.
Jeg spurte hvor kona di er.
I Asturias. Hun kommer om noen dager.
Hvorfor det?
Datteren min og jeg dro før.
Vi ville så gjerne se bestemor. Du vet hvordan barn er.
Nei.
Jeg spør deg igjen. Hvorfor kom dere ikke sammen?
Sara måtte gjøre ferdig litt arbeid.
Hun kommer om en uke.
-Så barnet er alene med deg. -Og bestemoren.
Bare i én uke, til moren kommer.
-Og har du fått et jobbtilbud her? -Nei, vi kom nettopp.
-Neste. -Takk.
-Hvor er min datters papirer? -Nei, vi er ferdige.
-Hva mener du? -Det var alt.
Jeg drar ikke uten hennes papirer.
Faen!
-Marta! -Onkel Álex!
Hvor skal du, vennen? Hei!
Hvor tar dere…
Hugo, de tar henne, for pokker!
-Marta! -Pappa!
Hold denne. Marta!
Marta!
Álex.
Hvor er trappene?
Denne veien.
Marta!
-Marta! Hei! -Pappa!
Slipp henne!
Pappa!
Pappa.
Hei!
Marta! Marta, vennen.
-Pappa. -Marta, kjære.
Stopp! Stopp bilen!
Jeg er glad i deg, pappa.
Marta!
Nei!
Her får dere beroligende nyheter fra helsedepartementet.
-Datteren min! -Major Enrique Jiménez…
-Nei! Datteren min! -Stopp! Hvor skal du?
-Hun er i bilen. -Passerseddel.
Nei. Slipp meg inn.
Jeg vet ikke hva som skjedde. Det har skjedd en feil.
-Nei. -Slipp meg inn, vær så snill.
Vent! Vi drar.
-Kom igjen. -Marta…
-Marta! -Kom! De dreper oss, for faen!
Slipp meg!
Marta.
For din egen sikkerhet, ha ID-papirer synlige
og vis dem til politiet.
Faen!
Emilia!
De har tatt Marta.
Hør på dette, de tok en blodprøve.
-Tror du…? -Unnskyld?
-Hvem har blitt tatt? -Niesen min.
-Den jæ… -Álex, dette er…
Dette er Begoña, sjefen i blokken.
Her for å tjene dere og samfunnet.
Er ikke du Saras mann?
-Jo. -Hvem sa du at de tok?
Min datter, hun er ti år.
Da vi registrerte oss,
-skilte de oss og tok de henne. -Jaha.
-Har du og kona jobb? -Nei. Derfor registrerte de seg.
Vel, mysteriet er løst.
De tok henne med til en koloni for arbeidsløses barn.
Gir de ikke folk en frist? En advarsel?
De må ha bestemt at det var best for barnet.
-De har eksperter. -Er det best å skille de fra foreldrene?
-Ro deg ned. -Slapp av.
Beklager.
Barnet ditt er trygt og blir tatt hånd om.
-Selvsagt. -Til du og kona har fått jobb.
Dessuten koser hun seg nok. Koloniene er som et feriested.
Er ikke det flott?
Hvor er disse vakre koloniene?
Over hele landet.
Dessverre er det mange barn som trenger beskyttelse.
Vi føler oss beroliget nå.
-Jeg følger deg ut. -Greit.
Vel, som du vet,
om de skal bo her, må de signere protokollen.
-Det er viktig. -Selvsagt.
-Sara også når hun kommer. -Ja.
Uansett, alt er som sagt under kontroll.
-Ha en fin dag. -Det skal de ha.
-Ha det, Emilia. -Ha det, Begoña. Takk.
For ei hurpe.
-Om noe skjer med Marta… -Vi finner ut av det.
På en eller annen måte.
-Jeg må finne meg en jobb. -Hugo.
Jeg vet om noen som kan hjelpe.
Takk.
Lukk døren etter deg, takk.
Vent.
-Emilia. -Hei, Luis.
Alt bra?
Tålelig.
Eldre.
Som deg.
Da jeg hørte stemmen din i telefonen, kunne jeg ikke tro det.
-Er alt i orden? -Ja.
Og døtrene dine?
De har det bra.
Jeg må be om en tjeneste.
Barnebarnet mitt…
Hun kom nettopp fra Asturias.
I morges da de registrerte seg, tok de henne til en koloni.
Kan du få henne tilbake?
Du overvurderer makten min.
Ministre har makt.
Har faren jobb?
-Nei. -Jaha…
-Han kom nettopp. Han er ingeniør. -Uten jobb… En ingeniør.
Jeg kan prøve å finne noe til ham, men det vil ta tid.
Han gjør hva som helst. Det haster.
-Luis. -Hva som helst?
Kona mi trenger noen hjemme, men ikke en ingeniør.
Han kan gjøre hva som helst.
La meg ringe henne.
Takk. Jeg venter utenfor.
Be ham komme klokken syv. Her er adressen.
-Han kommer. -Han får passerseddel ved muren.
-Kan jeg kjøre deg et sted? -Nei da.
Takk.
Emilia.
Jeg sa til kona mi at vi var gode venner.
Var vi det?
Ja, det var vi.
Men ikke nå.
Av hensyn til din helse og sikkerhet, slipper du ikke inn
dersom du har symptomer eller ikke består helsesjekken.
Angående ledige stillinger vil søkernes ressurser og evner vurderes
for anslagsvis 200 stillinger.
Slipp meg inn. Jeg må jobbe.
-Forstår du ikke? -Kom!
Slipp meg inn! Jeg får papirene i morgen.
-Nei, ikke ta meg! -Hold kjeft!
-Takk. -Ikke ta meg!
Av hensyn til din helse og sikkerhet, slipper du ikke inn
dersom du er syk, mangler papirer, eller er upassende kledd.
Av hensyn til din helse og sikkerhet, slipper du ikke inn
dersom du har symptomer eller ikke består helsesjekken.
Hallo?
Hvem er du? Hva gjør du her?
Jeg skal på jobbintervju.
Bruk personalinngangen. Der borte.
-Personalinngangen? -Ja.
Bli med meg.
Ser de deg her, kan du bare dra.
Kom.
-Jeg er Manuela. -Hyggelig å møte deg. Hugo.
Få se hendene dine.
-De er vasket. -Vask dem igjen.
Og skrubb dem godt.
Vasken er der borte.
-Jeg sier til fruen at du er her. -Takk.
Ikke la ham ta på noe.
Greit.
-Der er såpen. -Ja, takk.
-Bare hyggelig. -Hei, Rosa.
God ettermiddag.
-Nydelig. -Iván…
Ana, vin.
-Hvem er du? -Jeg skal på intervju.
Er du heldig, får du ikke jobben.
Dette huset er penest på utsiden.
Vil du ha fettet?
Jeg spiser det ikke.
Nei, takk.
Herr Iván, jeg lager litt mat til deg.
-Takk, Rosa. -Du, bli med meg.
Ja.
Lykke til.
Den er nydelig.
-Vil du at jeg skal gå med denne? -Du blir så fin.
-Prøv den! -Mamma, jeg vil se ut som en dukke.
-En gul kylling. -Nei, du vil se pen ut, tro meg.
Hva syns du? Til middagen.
Nydelig, Daniela, som alt moren din kjøper.
-Ok, jeg tar den på. -Flott.
Du skal alltid pynte meg. Den er ikke min stil.
Det handler om utseende, ikke stil. Dessuten blir man den man ser ut som.
Greit.
-Hyggelig å møte deg. -I like måte.
-Hugo Mújica, ikke sant? -Ja.
Kom inn.
Mannen min skrøt av deg.
Jeg har ikke mye å si. Jeg må skynde meg. Folk venter.
En ingeniør?
Ja.
-Hva slags? -Landbruksteknikk.
Tøffe tider for jorda.
Ja, veldig tøffe.
Jeg må advare deg, vi trenger intelligente folk. Arbeidsjern.
Det er husarbeid: vasking, servering,
ta ordre fra Rosa. Det er lange dager.
Det er greit. Som forventet.
Perfekt.
Vi får middagsgjester i morgen. Vi trenger noen raskt.
Jeg kan forsikre deg om at vi skriver kontrakt,
så papirene er i orden. Alt i henhold til loven.
Perfekt.
Kom i morgen ettermiddag. Rosa vil forklare alt for deg.
Er kona di slank, som deg?
Til uniformen hennes.
Kona mi?
Du visste at vi trengte et par?
Ja, men kona mi har sagt ja til en jobb i et annet hjem.
Så leit å høre.
Da er det uaktuelt.
-Let videre, Rosa. -Nei!
Kona mi kan endre planene. Ikke noe problem.
Da ser jeg dere i morgen.
Det er meg.
Så? Har du dem?
Miguel Uribe.
-Hyggelig å møte deg. -Likeså, María José Gómez.
María José.
Skal jeg kalle deg fru Uribe?
Kall meg det, så blir det historiens korteste ekteskap. Forstått?
Du elsker meg så lite.
-Så lite… -Hold kjeft.
Carlos…
Sikker på at du vil gjøre det?
Vil du ikke angre?
-Jeg er bekymret for moren din. -Glem det. Jeg tar meg av det.
Først må vi dra.
Hei.
Jeg forlater deg aldri.
Aldri.
Du må kaste meg ut for å bli kvitt meg.
Greit?
Det er 20 år siden tredje verdenskrig tok slutt.
Spania var på vinnersiden, og vi har mye å feire.
Ved krigens slutt trodde få
at vi ville få oppleve den velstand vi nå nyter bare to tiår senere.
Marta…
Her er uniformene deres.
Bruk dem hele tiden.
De vaskes én gang i uka, så prøv å ikke bli skitne.
Vær forsiktige med dem.
Du må gi meg den. Ingen personlige gjenstander er tillatt.
Det inkluderer kosedyr, dukker, halskjeder og bilder.
Sånn er reglene.
Og vi må følge reglene, ikke sant?
-Ja. -Ja.
Bra.
Gi meg den.
Kom igjen.
Bra.
Barn, reis dere nå.
Direktøren kommer. La uniformene ligge. Stå rett. Bra.
Så sier vi: "God kveld, direktør!"
God kveld, direktør!
Velkommen.
Så dere er nykommerne.
Så søte.
Dere ser så intelligente ut.
Dere er her fordi dere er veldig…
…spesielle, dere vet det?
Ikke? Jo, det er dere.
Veldig spesielle.
Alle sammen.
Derfor forventer jeg mye av dere.
Vet du hvorfor vi ikke får resultater? Fordi du er feig!
-Du økte ikke dosen slik jeg ba om. -Men…
Hør på meg, Tomás.
Disse spesielle barna er vårt siste håp.
Ta en sjanse med dem, eller så er du ferdig her.
-Da får du sparken. -Alma.
De er for små. Jeg er redd de ikke tåler det.
Disse barna var ute på gata, forlatt.
Om de ikke tåler dosen…
…kommer de til et bedre sted.
Hva mener du? Et bedre sted?
Himmelen, Tomás.
De er i helvete alt.
Kom igjen. Sånn, ja.
Kom igjen!
Denne veien, vi er nesten fremme. Kom.
…åtte, ni, ti.
Én, to, tre, fire, fem, seks, syv, åtte, ni, ti.
Dere har fått nye venner. La oss si hei.
Si hei til de nye vennene deres. Bra.
Se, Marta. Dette er sengen din.
-Ok? -Ok.
Hva heter du?
-Marta. Og du? -Felipe.
Hvor lenge har du vært her?
-Jeg vet ikke. -Barn!
Det er leggetid, men først, hva skal vi synge?
-Nasjonalsangen! -Det stemmer!
-Stå foran sengene. -Her borte. Kom.
Stå foran sengen din.
Og du foran din.
I kveld skal Lucas være forsanger. Han er så flink til å synge.
Én…
…to…
…tre.
Vi skal høre navnet igjen
Vårt hjemlands navn i all sin prakt
For historien som har formet oss
Gir oss nå en plass i solen
Himmelen åpner seg og ber oss inn
Med mer ære, rettferdighet og styrke
Fortidens sterke lys skal atter skinne
De har aldri forrådt vårt flagg
Vi marsjerer i dag, samlet som ett folk
Sammen bygger vi denne nasjonen
Møter vi motgang underveis
Vil to striper av vårt blod Vise vei for solen
Vi skal høre navnet igjen
Vårt hjemlands navn i all sin prakt
For historien som har formet oss
Gir oss nå en plass i solen
Himmelen åpner seg og ber oss inn
Med mer ære, rettferdighet og styrke
Fortidens sterke lys skal atter skinne
De har aldri forrådt vårt flagg
Vi marsjerer i dag, samlet som ett folk
Sammen bygger vi denne nasjonen
Møter vi motgang på veien
Vil to striper av vårt blod Vise vei for solen
Mine engler.
De tok Marta i går.
Vi har et alvorlig problem. Vi må dra.
-Er det viktigere enn Martas liv? -Faen.
Vi lever for den ungen.
Forstår du det?
Politiet og militæret får stadig mer makt.
Men hvem skal beskytte oss når de kommer etter oss?
-De arresterte henne. -Hva? Faen!
Du er nestemann.
Hvem var der med deg den kvelden?
ETTERLYST
Jeg skal forbi den jævla muren, og få den jobben.
-Hvor får de så mye vann fra? -Fra havet.
De jævlene har ikke de samme problemene som oss.
Jeg glemmer ikke hva du gjorde.
Løp!
Og husk: fremtiden tilhører oss.
Tekst: Anette Aardal