‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Julia, du-te să-ți faci bagajul. ‎Grăbește-te.
‎DECLARAȚIA EXTRAORDINARĂ ‎A PREMIERULUI
‎PRIM-MINISTRU
‎Bună seara, cetățeni!
‎Mulțumesc pentru atenție!
‎Este primul meu discurs ca premier ‎nou numit al Spaniei și cel mai dificil.
‎Țara noastră și tot globul ‎traversează momente critice.
‎Al Treilea Război Mondial
‎a distrus tot ce ne era familiar.
‎- Economia s-a prăbușit. ‎- Tati.
‎- Resursele naturale... ‎- Sara.
‎ne-au fost compromise.
‎Pot lua cu mine animalele de pluș?
‎- Resurse precum apa... ‎- Mai puține jucării, mai multe haine.
‎- ...electricitatea, gazul... ‎- Și mami?
‎vor fi drastic raționalizate ‎și controlate.
‎Hai mai repede.
‎Sănătatea, siguranța ‎și supraviețuirea poporului nostru
‎sunt grav amenințate.
‎În astfel de vremuri,
‎teroriștii ne exploatează sistemul slăbit ‎pentru a-l submina.
‎Din cauza noilor virusuri,
‎spitalele și cunoștințele noastre medicale ‎sunt suprasolicitate.
‎Julia!
‎Nu sta lângă fereastră. ‎Du-te și ia-ți lucrurile.
‎N-avem timp de dispute politice inutile.
‎- Mami! ‎- Julia, dragă.
‎Prin urmare, am constituit ‎o celulă guvernamentală de criză
‎alcătuită din experți ‎din diferite domenii.
‎A fost greu de găsit. ‎Oamenii devin din ce în ce mai disperați.
‎- Slavă Domnului! ‎- E oribil.
‎Datorită circumstanțelor teribile, ‎declar stare de urgență
‎și monarhia parlamentară ‎este suspendată pentru moment.
‎Nu o să vă mint.
‎Această tranziție necesită
‎schimbarea radicală ‎a modului nostru de viață.
‎Dar e singura cale ‎și trebuie s-o facem împreună.
‎Vă cer cooperarea, ‎pentru că avem un scop comun...
‎supraviețuirea.
‎- Sunt vremuri foarte grele. ‎- Trebuie să plecăm imediat.
‎- Umple rezervorul și pornește mașina. ‎- Să nu zăbovești.
‎Cu ajutorul tuturor, ‎vă asigur că ne vom recupera viitorul.
‎Mulțumesc mult și noapte bună!
‎Eliberați zona!
‎Repet: eliberați zona!
‎Eliberați străzile!
‎A intrat în vigoare starea de urgență.
‎Întoarceți-vă acasă!
‎Faceți loc!
‎Libertate!
‎- Nu. ‎- Ți-a spus deja.
‎Nu, dar eu îl vreau. Poate mă lasă.
‎În plus, ne-a spus să ne grăbim.
‎Fetelor, veniți. Veniți cu mine, vă rog.
‎Astea sunt pentru ziua voastră: ‎roșu ca focul, albastru ca apa.
‎E foarte frumos, dar nu e ziua noastră.
‎Puneți-o la gât, scumpo.
‎Deschide ușa!
‎Ce se întâmplă, tată?
‎Vă iubesc mai presus de orice.
‎- Te iubim mai mult. ‎- Te iubim mai mult, tată.
‎Știm că ești acolo. Deschide!
‎Întoarceți-vă! Mai am un dar.
‎Țineți-vă de mână.
‎Deschide ușa!
‎Deschide!
‎Deschide ușa!
‎Libertate!
‎- Să mergem! ‎- Să mergem!
‎- Ramón! ‎- Scumpo!
‎Ramón, te rog!
‎Am făcut-o.
‎- Ce? ‎- Dă-i drumul, doamnă!
‎- Nu. ‎- Doamnă!
‎- Nu, Emilia! ‎- Să mergem!
‎Emilia! Nenorocitule!
‎Emilia!
‎Fetele... Iubirile mele!
‎Julia! Sara!
‎Fetelor, unde sunteți?
‎Mami?
‎Julia... ești aici?
‎Unde e sora ta?
‎Sara, vino aici, scumpo.
‎Mami.
‎Sunteți bine. Slavă Domnului!
‎Sunteți bine?
‎Mă doare.
‎Unde, scumpo?
‎- Tata ne-a spus să nu suflăm o vorbă. ‎- E în regulă.
‎Unde a pus-o?
‎Aici?
‎Nu-i spune!
‎E în regulă.
‎Mi-o arăți pe a ta, Julia?
‎Tati s-a descurcat grozav ‎și n-o să vă mai doară mult.
‎Unde-i tati?
‎Ei bine…
‎L-au luat de lângă noi.
‎Dar se va întoarce.
‎Sigur o va face.
‎Veniți aici.
‎GUVERNUL TE PROTEJEAZĂ
‎MADRID, DUPĂ 25 DE ANI
‎VĂ ASIGURĂM VIITORUL
‎Această piață din Madrid e dotată ‎cu lumină pseudo-fluorescentă,
‎are o lungime de undă ‎ce-i permite să fie activă...
‎Sistemul de iluminat va fi folosit ‎pentru măsurarea dispozitivelor...
‎CONSILIUL POPULAR DIN NOUA SPANIE
‎VIITORUL NE APARȚINE
‎O ALTĂ LUME
‎Adio, mami!
‎Plecăm,
‎așa cum ai vrut.
‎E târziu. Să plecăm.
‎Mă întristează că o părăsesc, tati.
‎Să mergem.
‎Te iau cu mine, iubito.
‎Bună?
‎E cineva aici?
‎- Alcoolul. ‎- Mi-ai salvat viața.
‎Le e sete și au luat-o razna.
‎- Bine. ‎- Costă 10.000.
‎Îmi poți face o favoare? ‎Du-o în camerele private de sus.
‎Mulțumesc, draga mea!
‎Încă un pahar de șampanie, vreți?
‎Desigur.
‎Hei!
‎Ce ți-au făcut?
‎La naiba!
‎Să plecăm de aici.
‎Poți să mergi?
‎Te ajut eu. Să mergem.
‎Vino.
‎Bine.
‎Să mergem.
‎Tu cine dracu' ești?
‎Nimeni.
‎Voi pleca de aici
‎și o s-o iau și pe ea cu mine... bine?
‎Dă-i drumul!
‎Animalule!
‎- Nu, te rog. ‎- Ce mai spui acum, curvă?
‎Hei!
‎Trebuie să plecăm.
‎Să mergem.
‎Vino.
‎Uită-te la mine. Cum te cheamă?
‎- Sol. ‎- Sol, hai să plecăm de aici.
‎Stai.
‎La naiba! Colierul meu.
‎Așteaptă aici, Sol.
‎Nu te mișca, bine? Mă întorc imediat.
‎Sol!
‎Sol?
‎Pentru siguranța dvs, în cinci minute ‎începe restricția de circulație.
‎Rugăm cetățenii să se întoarcă ‎la casele lor într-o manieră civilizată.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ce e?
‎Iubito, ce s-a întâmplat?
‎- Am ucis un om. ‎- Ce ai spus?
‎Un militar.
‎- Ce? ‎- Da.
‎Hugo, cât mai e până la Madrid?
‎Ar trebui să mai fie două ore.
‎Nu mă mai agasa. Relaxează-te.
‎Ai văzut ce arme au?
‎Asta mă neliniștește.
‎Nu vreau s-o sperii pe Marta. Încetează!
‎Ce mai faci?
‎Hei!
‎Ai auzit știrea de ultimă oră?
‎Echipa mea tocmai m-a informat
‎că am făcut caca pe mine.
‎A fost oribil. ‎O catastrofă nucleară pe platou.
‎- Mi-au amorțit picioa... ‎- Álex, potolește-te.
‎Veți muri cu toții ‎dacă nu mă băgați în carantină.
‎Ce se întâmplă aici?
‎N-am vrut să vă deranjăm.
‎- E prima călătorie a fratelui meu... ‎- Liniște!
‎Aveți grijă.
‎Sunt foarte constipată ‎și încep să mă enervez.
‎- Bună seara, Navarro! ‎- Dle Comandant.
‎Afară!
‎- Ce știm? ‎- Toată lumea, afară!
‎Ucigașul a fugit după încăierare.
‎Decedatul are țesut epitelial sub unghii.
‎În mod cert, comandantul a fost violent ‎și ea l-a înjunghiat...
‎Nu mă interesează circumstanțele.
‎Vreau să știu cine e făptașul.
‎Acolo e matroana.
‎Nu mă atinge!
‎Ascultă-mă bine... comandantul Mérida
‎era unul din oamenii de încredere ‎ai președintelui.
‎Nimeni, dar absolut nimeni ‎nu trebuie să știe că a murit în aceste...
‎circumstanțe, mă înțelegi?
‎Desigur, comandantul meu. ‎Puteți conta pe discreția mea.
‎Era cu una dintre fetele tale?
‎Nu, a adus-o cu el.
‎Comandantul prefera ‎fetele fără experiență.
‎- Vei explica de ce ești aici. ‎- Nu știu nimic.
‎- Hai! ‎- Te rog.
‎Îi cunoașteți pe toți de aici?
‎Da.
‎În afară de domnișoara adusă de comandat,
‎a mai intrat cineva aici?
‎Fata care livrează alcool. ‎N-am fost atentă la ea, scuze.
‎Dle Comandant!
‎Să nu mișcați!
‎Uite pe cine avem aici!
‎Ce fericit va fi tatăl tău!
‎Comandantul Jiménez, ‎noua vedetă a Poliției.
‎Ai venit să te distrezi ‎sau să ne strici petrecerea?
‎Curve, alcool, droguri...
‎și un cadavru.
‎Asta numești tu petrecere?
‎Trebuie să pleci, Julia.
‎- Te vor găsi până la urmă. ‎- Cum adică să plec?
‎Unde să mă duc, Carlos?
‎Undeva în siguranță și în libertate.
‎Se organizează grupuri ‎pentru traversarea strâmtorii.
‎Cunosc pe cineva, ‎un soldat care a dezertat.
‎Ascultă-mă.
‎Nu te las singură.
‎Vin și eu.
‎Și mama?
‎Nu o pot lăsa singură.
‎Și când vor găsi fata pe care ai ajutat-o?
‎Mama ta te va vrea în viață.
‎Crezi că mătușica s-a schimbat mult?
‎Nu știu.
‎O s-o vezi în curând.
‎Plecăm la Madrid.
‎Să fim cu bunica.
‎Punctul de control la intrarea în Madrid.
‎Trebuie să coborâți.
‎Țineți-vă documentele la vedere.
‎Rămâneți așezați ‎până la oprirea vehiculului.
‎Pe acolo.
‎Hai, continuați! Mai repede.
‎Formați o coadă. Grăbiți-vă.
‎Repede!
‎Marta.
‎- Stai lângă mine. ‎- Să mergem.
‎Acolo.
‎Pregătiți-vă documentele!
‎Nu mișcați! Posibile dovezi.
‎- Trebuie să veniți cu noi, domnule. ‎- Unde?
‎E soția dvs? Trebuie să vină și ea. ‎Dă-i brățara.
‎- Nu ea. ‎- Nimeni nu trece dacă e bolnav
‎sau dacă a luat contact cu cineva bolnav.
‎Duceți-vă la Madrid, ‎chiar dacă am virusul.
‎Bine?
‎Promiți?
‎Hai, înaintați.
‎Următorul.
‎Documentele.
‎Scopul călătoriei?
‎Mergem să avem grijă de soacra mea. ‎Reunim familia.
‎Suntem frați.
‎Și mama ta?
‎- Soția mea... ‎- Să răspundă fetița.
‎Lucrează, dar va veni în curând.
‎Înapoi în autobuz!
‎Odată ajunși, înregistrați-vă ‎și solicitați permis de muncă.
‎Mulțumim!
‎Mulțumesc!
‎Documente.
‎Pentru siguranța dvs, ‎păstrați mereu actul de identitate la dvs.
‎- Atenție mare, te rog. ‎- Nu-ți face griji.
‎Mă duc direct la mama acasă.
‎- Te iau mai târziu? ‎- Nu, vreau să stau peste noapte.
‎Cu ea.
‎Nu-i spune nimic.
‎Cu cât știe mai puțin…
‎De acord.
‎- Pentru siguranța dvs... ‎- Cum ți se pare?
‎...păstrați actul de identitate...
‎Mamă!
‎...forțele de ordine.
‎- Mergem să vedem? ‎- Da!
‎Stai lângă unchiul tău.
‎Următorul.
‎Așa primești apă?
‎- Da. ‎- Următorul!
‎BĂCĂNIE
‎- Ea e bunica. ‎- Bunico!
‎Marta!
‎Ești atât de frumoasă ‎și ai crescut atât de mare, iubirea mea…
‎- Hugo. ‎- Emilia.
‎Bunico.
‎Da!
‎- Scumpo? ‎- El e unchiul Álex.
‎- Álex? ‎- Vă amintiți de mine?
‎Erai cât ea de mic ‎când te-am văzut ultima oară.
‎Acum ești bărbat în toată firea!
‎Ei bine...
‎Sper că aveți loc pentru noi.
‎- Ne descurcăm. ‎- Nu vreau să deranjăm.
‎- Pentru tine va fi greu. ‎- Nu începeți.
‎Álex, am lăsat o cutie acolo. Azi, ‎nu mai deschid magazinul. Să mergem acasă.
‎Mergem să mâncăm!
‎Urmează-ne.
‎Mă bucur că ne-am reunit. ‎Uite ce are bunica pentru tine!
‎E greu să găsești dulciuri.
‎- E o bomboană adevărată. ‎- Mersi!
‎Uite, tati, bomboane!
‎Ce?
‎Vă e milă de șefa voastră?
‎Ce păcat, nu?
‎O doamnă așa drăguță...
‎Până când prindem târfa aia ‎care a fost cu comandantul,
‎fiecare dintre voi va avea aceeași soartă.
‎V-a pierit graiul?
‎Bine.
‎Să vedem cine urmează.
‎Bună?
‎Mamă?
‎Mamă!
‎Hugo.
‎Julia.
‎Nu pot să cred că ești aici.
‎Și fetița?
‎Marta.
‎Ce frumușică ești și cât ai crescut!
‎Semeni perfect cu mama.
‎Ești leită!
‎Nu ți-am zis eu, tată?
‎Și eu? Nu primesc un pupic? Mă faci gelos.
‎Vino aici!
‎Poftim. E delicioasă.
‎Nu e delicioasă? ‎Ți-e foarte foame, nu-i așa?
‎Carlota.
‎Surioară!
‎Sol!
‎Sol, scumpo.
‎Ce a durat atât?
‎Bunico, hai mai bine să intrăm.
‎...să nu vă opuneți ‎măsurilor preventive...
‎- Ești în stare perfectă, Hugo. ‎- Mersi!
‎...sau pregătirilor ‎pentru examinarea medicală.
‎- S-o consult și pe fetița aia superbă. ‎- E rândul tău.
‎Marta.
‎- Bun. ‎- Te ajut?
‎- Bine. ‎- Pot?
‎S-o dăm jos pe asta și pe asta.
‎Uite.
‎- Identică. ‎- Mami mi l-a dat,
‎când mi-a făcut asta.
‎Ca să fim împreună mereu.
‎Mi-a zis să nu mai spun nimănui.
‎Mama ta a fost foarte isteață și drăguță.
‎Avem informații de ultimă oră.
‎- Respiră adânc. ‎- Divizia de Securitate
‎ne informează de un atac terorist ‎care s-a soldat cu o victimă:
‎- ‎Comandantul Antonio Mérida. ‎- Expiră.
‎- ‎Încă nu se cunosc... ‎- Încă o dată.
‎Bun, perfect.
‎- Vrei să te schimbi? ‎- Da!
‎- Pune-ți pijamaua. ‎- Bine.
‎- E în camera ta. ‎- Bine.
‎Deci, cum ți se pare?
‎E foarte bine.
‎Mama ei i-a salvat viața.
‎În schimbul propriei vieți.
‎Cel mai important e că nimeni să nu afle
‎că Sara a murit din cauza virusului ‎ca să nu vă izoleze.
‎- Da. ‎- Ce le-ați spus în sat că s-a întâmplat?
‎Că ea a venit mai devreme aici ‎pentru că aveți nevoie de ea.
‎- Bine. ‎- Da!
‎Emilia, tu…
‎Crezi că dacă întoarcem mai devreme...?
‎- Poate... ‎- Nu, Hugo.
‎Nu puteam face nimic.
‎Nu există leac.
‎- Pentru siguranța dvs... ‎- Stingerea.
‎- ....rămâneți acasă. ‎- Cum adică?
‎E interzis să ieși din casă.
‎Se închide lumina.
‎- Atenție, frige! ‎- Ce bine miroase!
‎Să mâncăm.
‎- Da. ‎- Mi-e foame.
‎- Miroase foarte bine, Emilia! ‎- Arată delicios…
‎Felul favorit al mamei tale, Marta. ‎Carne cu cartofi.
‎Vorba vine carne, dar era înainte.
‎Ce mai era înainte?
‎Când, scumpo?
‎Nu știu, înainte să mă nasc.
‎Erau multe lucruri bune și rele.
‎Madridul era traversat de un râu, ‎aveam parcuri imense.
‎- Dar erau și multe mașini. ‎- Prea multă poluare.
‎- Zgomot. ‎- Farfuria.
‎Nu, tu primul. Era zgomot, Marta. ‎Prea mult zgomot, chiar și noaptea.
‎- Nu-i așa? ‎- Mami zicea de telefoane.
‎Fiecare aveau unul.
‎- Exact. ‎- E adevărat.
‎Mi-ai spus cândva ‎că erau multe posturi la televizor.
‎De ce nu mai e nimic?
‎Ei bine, scumpo.
‎Doar am mai discutat despre asta.
‎Ei bine, Marta știe că...
‎înainte să se nască, ‎a fost un mare conflict global.
‎Un Război Mondial.
‎Da, un Război Mondial.
‎Au murit mulți atunci.
‎Din cauza acestor morți, ‎au apărut multe boli
‎la care încă nu avem leac.
‎Și planeta s-a îmbolnăvit.
‎Am rămas fără apă.
‎Au fost radiații în multe țări.
‎De frică, oamenii au cerut ‎o guvernare puternică
‎care să le asigure protecția.
‎Asta e normal, nu?
‎Să zicem că da.
‎Partea proastă a fost că acele guverne ‎au provocat de fapt războiul, scumpo.
‎În numele protecției,
‎i-au privat pe oameni ‎de cel mai important lucru.
‎Știi care a fost?
‎- Știi, scumpo? ‎- Ce?
‎Libertatea.
‎Dar o vom recupera.
‎Vom reuși, mamă.
‎Da.
‎Bunica o spune mereu.
‎Te pot ajuta, bunico.
‎Și eu. Să ciocnim pentru libertate.
‎Pentru viață!
‎Să nu uităm de cei dragi ‎care nu mai sunt printre noi.
‎Vom fi mereu împreună.
‎Noroc!
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎- Să mâncăm până nu se răcește. ‎- Emilia, e delicios.
‎Delicios.
‎Pentru siguranța dvs, nu vă opriți ‎pe stradă și nu formați grupuri.
‎- ‎Țineți documentele la îndemână! ‎- Ce coadă! Hai.
‎- Vă țin locul. ‎- Bine.
‎Cum îi vei explica ‎ce s-a întâmplat în țara asta?
‎Îi voi povesti într-un mod ‎care să nu-i creeze probleme.
‎- Și tu să ai grijă! ‎- Bine.
‎- Dacă ar fi fiica mea... ‎- Gura!
‎Dacă ar fi fiica mea, ‎aș fi informat-o, atâta tot.
‎- Următorul. ‎- Bine, să mergem.
‎- Bună! Ce faci? ‎- Bună!
‎Stai liniștită, da?
‎Următorul.
‎Nu te grăbi. ‎Aștept de-o viață momentul ăsta.
‎Ce moment?
‎Momentul întâlnirii ‎cu o asistentă competentă,
‎care e și amabilă,
‎și frumușică...
‎Păcat că mă va înțeapă, nu? ‎Dar asta e viața...
‎Te doar fiindcă nu relaxezi brațul.
‎Cum face fiica ta.
‎Nu sunt fiica lui. E unchiul meu.
‎Îl cheamă Álex și nu are iubită.
‎Exact și nu pentru că nu-mi doresc. ‎Sunt un romantic.
‎Sunt atât de romantic, încât te voi ruga
‎să fii mama copiilor mei. Ce zici de asta?
‎Că am terminat. ‎Continuați mai departe cu interviul.
‎Vai!
‎M-ai rănit, apoi m-ai abandonat.
‎Crezi că am convins-o?
‎E un copil?
‎Marta Mújica, 10 ani.
‎VACCINARE, CAMPANIA DE IMUNIZARE
‎Familia Mújica?
‎- Da. ‎- Vă rog.
‎Bună dimineața!
‎Verificăm fișele medicale ‎și vă luăm interviul separat.
‎Copilul va merge cu ea. ‎Dvs veniți cu mine.
‎- Tată? ‎- Nu poate rămâne cu noi?
‎Nu vă faceți griji. Nu va dura mult.
‎E în ordine. Du-te cu ea.
‎- Urmați-mă. ‎- Da.
‎Sunteți Hugo Mújica?
‎Da.
‎Și soția dvs?
‎Sara Perez Noval.
‎Știu să citesc.
‎V-am întrebat unde vă este soția.
‎În Asturias. Va veni în câteva zile.
‎De ce nu e aici?
‎Am venit mai devreme cu fiica mea.
‎Ținea morțiș să-și vadă bunica. ‎Știți cum sunt copiii.
‎Nu, nu știu.
‎Vă repet întrebarea. ‎De ce nu ați venit împreună?
‎Sara are încă ceva de lucru.
‎Vine într-o săptămână.
‎- Deci copilul e singur cu dvs? ‎- Și cu bunica ei.
‎Mai e o săptămână ‎până sosește mama ei.
‎Și... Ați primit o ofertă de muncă aici?
‎Nu, tocmai am ajuns.
‎- Următorul. ‎- Mulțumesc!
‎O clipă, nu lipsesc actele fiicei mele?
‎Nu, am terminat.
‎- Cum adică? ‎- Asta e tot.
‎Nu plec fără actele fiicei mele.
‎La naiba!
‎- Marta. ‎- Unchiule Álex!
‎Unde te duc, iubito? Hei!
‎Unde o duceți...?
‎Hugo, au luat-o. Ne iau fetița, fir-ar!
‎- Marta! ‎- Tati!
‎Ține asta. Marta!
‎Marta!
‎Álex!
‎Unde sunt scările?
‎Pe aici.
‎Marta!
‎- Marta! Hei! ‎- Tati!
‎Lasă-mi fiica!
‎Tati!
‎Marta, scumpo.
‎- Tati. ‎- Marta, draga mea.
‎Oprește-te! Oprește autobuzul!
‎Te iubesc, tati!
‎Marta!
‎Nu!
‎...știri liniștitoare ‎de la Ministerul Sănătății.
‎- ‎...comandantul... ‎- Fiica mea!
‎- Nu! Fiica mea! ‎- Unde mergi?
‎- E în dubă. ‎- Permisul tău?
‎N-am. Lasă-mă să trec.
‎Nu știu ce s-a întâmplat. ‎S-a produs o greșeală.
‎- Nu. ‎- Lasă-mă să trec, te rog.
‎Stai!
‎Plecăm.
‎- Hai, Hugo, să mergem! ‎- Marta.
‎- Marta! ‎- Să mergem sau ne vor ucide!
‎O să ne omoare! Vino!
‎Dă-mi drumul!
‎Marta.
‎Pentru siguranța ta, ‎păstrați-vă actul de identitate la vedere
‎și arătați-l forțelor de ordine.
‎Rahat!
‎Emilia!
‎Emilia, au luat-o pe Marta.
‎Ascultă, au luat o probă de sânge.
‎- Crezi...? ‎- Poftim?
‎- Cine a fost luat? ‎- Nepoata mea.
‎- Acea nenoro... ‎- Álex, ea e…
‎Ea e Begoña, șefa cartierului.
‎La dispoziția voastră și a comunității.
‎Nu e soțul Sarei?
‎- Da! ‎- Pe cine au luat?
‎Pe fiica mea, fiica mea de zece ani.
‎Am mers să ne înregistrăm
‎- ...ne-au despărțit și au luat-o. ‎- Înțeleg.
‎- Părinții sunt angajați? ‎- Nu.
‎Nu, de asta ne înregistram.
‎Tocmai am elucidat misterul.
‎Au dus-o la o colonie ‎pentru copiii șomerilor.
‎N-ar trebui să ne dea un termen? ‎O notificare?
‎Cred că au decis ‎că e mai bine pentru copil.
‎- Au experți. ‎- E mai bine s-o separe de părinți?
‎- Calmează-te. ‎- Liniștește-te, Hugo.
‎Îmi cer scuze.
‎Copilul va fi bine îngrijit ‎și în siguranță.
‎Desigur.
‎Până când tu și soția ta ‎vă găsiți de lucru.
‎În plus, sunt sigură că fata se simte bine
‎fiindcă acolo e ca o vacanță pentru copii.
‎Nu e grozav?
‎Unde sunt aceste colonii frumoase?
‎Prin toată țara.
‎Din păcate, ‎mulți copii au nevoie de protecție.
‎Ne-am mai liniștit acum.
‎- Te conduc. ‎- Bine.
‎După cum știi,
‎dacă mai rămân aici, ‎trebuie să-mi semneze registrul.
‎- E important. ‎- Desigur.
‎- Și Sara, când va sosi. ‎- Da.
‎Nu-ți face griji. ‎După cum am spus, totul e sub control.
‎- Să aveți o zi bună! ‎- Cu siguranță.
‎- Pa, Emilia! ‎- Pa, Begoña! Mulțumesc!
‎Ce scorpie!
‎- Dacă Marta pățește ceva... ‎- Promit că vom găsi soluția.
‎Fie ce-o fi.
‎Trebuie să-mi găsesc neapărat de lucru.
‎Hugo.
‎Cunosc pe cineva care ne-ar putea ajuta.
‎Mulțumesc!
‎Închide ușa după tine, te rog.
‎Nu mișca!
‎- Emilia. ‎- Bună, Luis!
‎Cum ești?
‎Așa și așa.
‎Mai bătrână.
‎Ca tine.
‎Când ți-am auzit vocea la telefon, ‎nu mi-a venit să cred.
‎- E totul în regulă? ‎- Da.
‎Și fiicele tale?
‎Sunt bine.
‎Vreau să te rog ceva.
‎Am o nepoată…
‎Tocmai a sosit din Asturias.
‎Azi-dimineață, ‎când s-au dus la înregistrare
‎a fost dusă la o colonie.
‎Mi-o poți aduce înapoi?
‎Câtă putere îmi atribui?
‎Cea a unui ministru.
‎Tatăl ei lucrează?
‎- Nu. ‎- Înțeleg...
‎- Abia a ajuns. E inginer. ‎- N-are slujbă.
‎Inginer.
‎Pot găsi ceva, dar va dura.
‎Orice fel de slujbă. E urgent.
‎- Luis. ‎- Orice?
‎Soția mea are nevoie de cineva acasă, ‎dar nu de un inginer.
‎Orice. Orice slujbă.
‎Lasă-mă să o sun.
‎Mulțumesc! Aștept afară.
‎Spune-i să vină la ora 7:00. Uite adresa.
‎- Va fi acolo. ‎- Va trebui să treacă de barieră.
‎- Te pot lăsa undeva? ‎- E în regulă.
‎Mulțumesc!
‎Emilia.
‎I-am spus soției mele ‎că am fost prieteni buni.
‎Chiar am fost?
‎Da, am fost.
‎Dar nu mai suntem.
‎În interesul sănătății publice, ‎intrarea nu le este permisă
‎celor care n-au avut un control medical ‎sau prezintă simptome.
‎Pentru ocuparea locurilor de muncă, ‎vor fi evaluate abilitățile candidaților
‎pentru aproximativ 200 de posturi.
‎Te rog, lasă-mă să intru. ‎Trebuie să muncesc. Nu înțelegi?
‎Te rog, lasă-mă să intru. ‎Mâine primesc actele.
‎- Nu, nu mă luați, vă rog! ‎- Taci!
‎- Mulțumesc! ‎- Nu mă luați!
‎În interesul sănătății publice, ‎accesul este interzis
‎oricărei persoane bolnave, fără acte ‎sau îmbrăcată necorespunzător.
‎Bună?
‎Cine ești? Ce cauți aici?
‎Am un interviu.
‎Atunci folosește intrarea de serviciu. ‎Pe acolo.
‎- Intrarea de serviciu? ‎- Da!
‎Vino cu mine.
‎Dacă te văd aici, adio interviu.
‎Vino.
‎- Eu sunt Manuela. ‎- Încântat! Hugo.
‎Să-ți văd mâinile.
‎- Le-am spălat. ‎- Spală-le din nou.
‎Și freacă-le bine.
‎Chiuveta e acolo.
‎- Îi spun Doamnei că ai venit. ‎- Mulțumesc!
‎Nu-l lăsa să atingă nimic.
‎Da.
‎- Săpunul e acolo. ‎- Mulțumesc!
‎- Cu plăcere! ‎- Bună, Rosa!
‎Bună ziua!
‎- Frumoaso! ‎- Iván…
‎Ana, un pahar cu vin.
‎- Cine ești? ‎- Am venit pentru un interviu.
‎Dacă ai noroc, nu te vor angaja.
‎Casa asta e mai frumoasă la exterior.
‎Vrei grăsimea?
‎Eu n-o mănânc.
‎Nu, mulțumesc!
‎Domnișorule Iván, vă pregătesc o gustare.
‎- Mulțumesc, Rosa! ‎- Tu, vino cu mine!
‎Da.
‎Baftă!
‎E divină.
‎- Chiar vrei să port asta? ‎- Vei fi foarte frumoasă.
‎- Probeaz-o! ‎- Mamă, o să arăt ca o păpușă.
‎- Ca un pui de găină. ‎- Nu, o să arăți frumos, crede-mă.
‎Rosa, tu ce crezi? Pentru cină?
‎E superbă, ca tot ce îți cumpără mama ta.
‎- Fie, o port. ‎- Foarte bine.
‎Dar mereu încerci să mă îmbraci. ‎Nu e stilul meu.
‎Nu e vorba de stil. E vorba de impresie. ‎Mereu ajungi să fii ceea ce pari.
‎Bine.
‎Îmi pare bine!
‎Și mie!
‎- Hugo Mújica, corect? ‎- Da.
‎Intră, te rog.
‎Soțul meu v-a ridicat în slavi.
‎Nu-s multe de zis. ‎Mă grăbesc. Mă așteaptă oameni.
‎Inginer?
‎Da.
‎- Ce fel de inginer? ‎- Inginer agronom.
‎Pământul o duce rău!
‎Da, foarte rău.
‎Trebuie să vă avertizez, ‎avem nevoie de oameni inteligenți,
‎și harnici, mai ales.
‎E muncă de menaj: curățenie, ‎servire la mase,
‎respectarea ordinelor Rosei, ‎sunt multe ore, sincer.
‎Nicio problemă, mă așteptam.
‎E perfect atunci.
‎Mâine avem invitați la cină mâine
‎și avem nevoie urgent de cineva.
‎Vă asigur că semnăm un contract,
‎deci actele vor fi în ordine. ‎Totul e legal.
‎Perfect.
‎Veniți mâine după-amiază. ‎Rosa vă va explica totul.
‎Soția e slabă, ca dumneavoastră?
‎Pentru uniforma ei.
‎Soția mea?
‎Nu știați? Avem nevoie de un cuplu.
‎Da, dar soția mea ‎a fost plasată la altă casă.
‎Îmi pare rău. E o condiție obligatorie.
‎- Rosa, continuă să cauți... ‎- Nu!
‎Soția mea își poate schimba planurile. ‎Nicio problemă.
‎Atunci, ne vedem mâine.
‎Eu sunt.
‎Deci? Ai reușit?
‎Miguel Uribe.
‎- Încântată! ‎- Și eu, María José Gómez..
‎María José.
‎Să-ți spun doamna Uribe?
‎Spune-mi așa
‎și va fi cea mai ‎scurtă căsnicie din istoria căsniciilor.
‎E clar?
‎Ce puțin mă iubești!
‎- Nu mă... ‎- Taci.
‎Carlos.
‎Sigur vrei să faci asta?
‎N-o să regreți?
‎- Îmi fac griji pentru mama ta. ‎- Lasă că am eu grijă.
‎Mai întâi, trebuie să plecăm.
‎Nu te-aș lăsa să pleci singură.
‎Niciodată.
‎Nu scapi de mine așa ușor.
‎Bine?
‎Au trecut 20 de ani de la sfârșitul ‎celui de-al Treilea Război Mondial.
‎Spania a fost în tabăra câștigătoare ‎și asta merită sărbătorit.
‎La finalul războiului, puțini mai credeau ‎că țara se va dezvolta
‎și va atinge bunăstarea ‎de care ne bucurăm, după două decenii.
‎Marta…
‎Iată uniformele voastre.
‎Trebuie să le purtați mereu.
‎Se spală o dată pe săptămână, ‎așa că încercați să nu le murdăriți.
‎Vă rog să aveți grijă de ele.
‎Trebuie să-mi dai asta.
‎Nu sunt permise obiecte personale.
‎Asta include animale de pluș, păpuși, ‎coliere și poze.
‎Acestea sunt regulile.
‎Și regulile trebuie respectate, nu?
‎- Da. ‎- Da.
‎Bine, atunci.
‎Dă-mi-l.
‎Haide.
‎Bravo!
‎Copii, ridicați-vă!
‎Vine dna directoare. Lăsați uniformele!
‎Spatele drept! Bravo!
‎Vom spune toți: ‎„Bună seara, doamna directoare!”
‎Bună seara, doamna directoare!
‎Bun venit!
‎Deci voi sunteți noii veniți.
‎Ce frumuseți!
‎Ce expresii inteligente!
‎Sunteți aici, fiindcă sunteți...
‎foarte speciali, știați, nu?
‎Nu? Ba sigur că da.
‎Foarte speciali.
‎Toți.
‎De asta am așteptări mari de la voi.
‎Știi de ce nu obținem rezultate? ‎Pentru că ești un laș!
‎- N-ai mărit doza cum ți-am zis. ‎- Dar...
‎Ascultă-mă bine, Tomás.
‎Copiii ăștia speciali ‎sunt singura noastră speranță.
‎Îți asumi riscuri cu ei ‎sau abandonezi experimentul.
‎Te concediez și te dau afară.
‎- Gata cu totul. Afară! ‎- Alma.
‎Sunt prea mici! Mă tem că nu vor suporta.
‎Acești copii ‎erau abandonați pe străzi, părăsiți.
‎Dacă nu suportă doza,
‎există un loc mai bun pentru ei.
‎Nu înțeleg. Un loc mai bun?
‎În rai, Tomás.
‎Sunt deja în iad.
‎Să mergem.
‎Așa.
‎Vino.
‎Aproape am ajuns.
‎Vino.
‎...opt, nouă, zece.
‎Unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt, nouă, zece.
‎Au sosit prieteni noi. Să-i salutăm.
‎Salutați-vă noii prieteni. Foarte bine.
‎Uite, Marta. Ăsta e patul tău.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Cum te cheamă?
‎- Marta. Pe tine? ‎- Felipe.
‎De când ești aici?
‎Nu știu.
‎Copii, e ora de culcare, ‎dar mai întâi ce vom cânta?
‎- Imnul! ‎- Exact!
‎- Stați în fața patului. ‎- Stai aici.
‎În fața patului tău.
‎Tu, în fața patului tău.
‎În seara asta, Lucas va da tonul imnului.
‎El cântă foarte bine.
‎Unu...
‎Doi...
‎Trei.
‎Numele patriei noastre va răsuna din nou
‎În adevărata sa splendoare
‎Pentru că istoria care ne-a forjat‎ ‎atunci
‎Ne oferă, acum, un loc sub soare
‎Cerul se deschide în calea noastră‎
‎Cu mai multă glorie, ‎dreptate și tenacitate
‎Strălucirea trecutului se va întoarce
‎Virtutea noastră a fost înainte de toate
‎Vom mărșălui azi, ca un popor unit
‎Reconstruind această națiune mare
‎Și orice greutăți am înfrunta pe drum
‎Două dungi din sângele nostru ‎vor sta mereu alături de soare
‎Îngerii mei.
‎Au luat-o pe Marta ieri.
‎Avem probleme serioase. Trebuie să plecăm.
‎- Mai serioase ca viața nepoatei? ‎- La naiba, Hugo!
‎Fetița aia e viața noastră.
‎Înțelegi, nu?
‎Poliția și armata ‎câștigă putere pe zi ce trece.
‎Când vor veni după noi, ‎cine ne va proteja de ei?
‎- Au arestat-o! ‎- Ce? La naiba!
‎Tu urmezi.
‎Cine a fost cu tine în seara aia?
‎PERSOANĂ CĂUTATĂ
‎O să trec de bariera afurisită ‎și voi obține slujba.
‎- De unde au atâta apă? ‎- Din mare.
‎Nenorociții ăștia ‎nu au aceleași probleme ca noi.
‎Nu voi uita ce ai făcut pentru mine.
‎Fugiți!
‎Țineți minte: viitorul ne aparține.
‎Subtitrarea: Adina Chirica