‫- NETFLIX מציגה -‬
‫למה כל זה נעלם?‬
‫מרתה יודעת שהייתה מלחמת עולם.‬
‫הופיעו‬‫ מחלות ש‬‫אנו עדיין לא יודעים‬ ‫איך לרפא.‬
‫וגם כדור הארץ חלה מאוד‬
‫אנשים פחדו מאוד‬‫,‬
‫ורצו ממשלות חזקות,‬ ‫אבל הן לקחו את החירות שלנו.‬
‫אבל נקבל אותה בחזרה.‬
‫וואו! את נראית בדיוק כמו אימא.‬
‫תראי, ‬‫תאומות.‬ ‫-אימא נתנה לי את זה‬‫…‬
‫כשהיא עשתה לי את זה.‬
‫אז איך היא נראית לך?‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫אימה הצילה את חייה.‬ ‫-בתמורה לחייה שלה.‬
‫מרתה מוחיקה, בת עשר.‬
‫דוד אלכס!‬ ‫-לאן את הולכת?‬
‫הם לוקחים אותה‬‫, לעזאזל!‬ ‫-אבא!‬
‫מרתה!‬
‫הם יהרגו אותנו!‬
‫לקחו אותה למושבה‬ ‫עד שאתה ואשתך תמצאו עבודה.‬
‫עליי לבקש ממך טובה.‬
‫אמרתי לאשתי שהיינו חברים טובים.‬
‫כן, היינו.‬
‫כבר לא.‬
‫תגידי לו לבוא בשבע.‬ ‫יהיה לו אישור מעבר בגדר.‬
‫הרגתי ‬‫מישהו. איש צבא.‬
‫עזוב אותה!‬
‫מה שמך?‬ ‫-סול.‬
‫סול, בו‬‫אי נעוף מכאו‬‫.‬
‫הוגו מוחיקה. לא ידעת שאנחנו צריכים זוג?‬
‫אשתי תשנה את התוכניות שלה.‬
‫את חייבת לעזוב, ג'וליה. אני אעזוב איתך.‬
‫למה אנו לא מקבלים תוצאות?‬
‫כי אתה פחדן‬ ‫ולא העלית את המינון‬‫ כמו שאמרתי‬‫.‬
‫הילדים המיוחדים האלה הם תקוותינו ה‬‫אחרונה‬‫.‬
‫כאן.‬ ‫-רוצו!‬
‫בואו!‬
‫עצרו! על הרצפה!‬
‫קדימה!‬
‫תפסו אותו!‬ ‫-‬‫סבתא!‬
‫מ‬‫ספיק!‬
‫הם מצאו אותי!‬
‫קדימה!‬
‫החוצה!‬
‫קדימה! ‬‫לא לזוז‬‫!‬
‫צריך להחביא את הילדה.‬
‫החוצה‬‫!‬
‫החוצה!‬
‫קטנטונת.‬
‫מה קרה?‬
‫ידיים למעלה, גברת.‬
‫תקשיבו לי, בבקשה.‬
‫בואי נתחבא. מהר.‬ ‫-אנחנו עניים, אבל אנחנו אנשים טובים.‬
‫אני מטפלת בילדות‬‫.‬
‫הזונה בפנים?‬
‫היא לא זונה.‬
‫היא ילד‬‫ה, והיא לומדת תפירה.‬
‫אין לנו כסף.‬
‫ה‬‫איש ההוא, החייל…‬
‫הכרת אותו?‬
‫כמובן.‬
‫הוא בא ‬‫הנה לחפש ‬‫ילדות קטנות‬‫…‬
‫ו‬‫מנסה להיות ידידותי.‬
‫אבל אל תדאגו.‬
‫תהיו בטוחים שלא נגיד מילה.‬
‫מספיק.‬
‫סבתא!‬
‫- אחותי שרה -‬
‫- אין פחד -‬
‫- ב‬‫ונים‬‫ את העתיד-‬
‫- ז‬‫וכרים‬‫ את הגשם -‬
‫- ‬‫צוחקים‬‫ עליהם -‬
‫- לנגד החומה, הזיכרון -‬
‫- זכויות יש להרוויח -‬
‫מצאת דלק?‬
‫ניסע על האופנוע.‬
‫על האופנוע?‬
‫יש פחות מחסומים דרומה.‬
‫נגיע לקדיס אחר הצוהריים.‬
‫למה קדיס?‬ ‫-משם נחצה את המצר.‬
‫ב‬‫וא נראה, קרלוס,‬
‫לא יהיה בטוח יותר לעזוב בלילה?‬
‫איש הקשר שלי רוצה שנחצה לפני שיחשיך.‬
‫שלום?‬
‫לעזאזל, זה הוגו.‬
‫הוגו, מה…‬ ‫-ג'וליה.‬
‫הוא ‬‫בעלה של שרה.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫קרלוס, החבר שלי.‬
‫נעים מאוד.‬
‫למה אתה כאן?‬ ‫-יש לי בעיה.‬
‫לקחו את מרתה‬‫ אתמול‬‫.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-כשהלכנו להתפקד.‬
‫מסתבר שהם מפרידים ילדים מהורים מובטלים.‬
‫אני לא יודע, זה חוק חדש.‬
‫בוא נראה‬‫…‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אתה צריך משהו? אפשר לעזור?‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫אימך מצאה לי עבודה.‬
‫יופי.‬ ‫-‬‫כן.‬
‫באזור אחת.‬
‫רשמי לחלוטין, ‬‫אני מתחיל הערב.‬ ‫-נהדר.‬
‫העניין הוא…‬
‫טוב, יש בעיה.‬
‫הם מחפשים זוג.‬
‫זוג?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫קיבלתי אישורים למחסום.‬
‫הם לא רוצים רק אותי.‬
‫הוגו ושרה?‬
‫כן.‬
‫אתה רוצה שאתחזה לשרה?‬
‫רק ליום או יומיים. ‬‫עד שיהיה לי חוזה‬ ‫ונחזיר את מרתה.‬
‫ואז נראה מה יהיה.‬
‫זה לא אפשרי. מצטער.‬
‫סליחה, אבל לא דיברתי אליך.‬
‫תראה‬‫…‬ ‫-מה?‬
‫אנחנו עוזבים ‬‫עכשיו‬‫.‬
‫אנחנו בצרות ‬‫רציניו‬‫ת.‬
‫ו‬‫עלינו לעזוב.‬
‫י‬‫ותר רציני מחיי האחיינית שלך?‬
‫לעזאזל, הוגו.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫ג'וליה.‬
‫קרלוס, תקשיב.‬ ‫-אין זמן.‬
‫היה קשה לארגן את הכול.‬
‫אנשים מסכנים את חייהם בשבילנו.‬
‫אנו לא יכולים לסגת מהתוכנית.‬
‫אם הם רוצים אותו, הם יעסיקו אותו בלי אישה.‬
‫א‬‫וקיי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אגיד לו.‬‫ ותירגע‬‫.‬
‫קרה משהו שלא סיפרת לי?‬
‫קח.‬
‫סליחה, לא אוכל לעזור.‬
‫ג'וליה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בהצלחה.‬
‫קרלוס.‬
‫אם נספר לו…‬ ‫-הוא יהיה בסכנה.‬
‫ה‬‫וא וכל המשפחה שלך.‬
‫בואי נלך, בבקשה.‬
‫בוקר טוב! התעוררו‬‫!‬
‫לבשו את המדים שלכם.‬
‫אם תאחרו, אין ארוחת בוקר.‬‫ קדימה.‬
‫מה נשמע‬‫ כאן‬‫? נהדר‬‫, מצוין‬‫.‬
‫טוב מאוד. ‬‫כמעט מוכנים כאן‬‫…‬
‫כשאתם מוכנים, עמדו בתור.‬
‫נעצור בשירותים לפני חדר האוכל‬‫. בואו‬‫!‬
‫אתם איטיים הבוקר. ‬
‫א‬‫תם צריכים לשטוף פנים, ידיים…‬
‫מרתה!‬
‫וואו.‬
‫לא ציפיתי לזה מילדה ‬‫חכמה ‬‫כמוך.‬
‫לא לבשת את מטפחת הראש שלך? זה ‬‫כל כך ‬‫קל…‬
‫זה קל מאוד. את לובשת אותה כך…‬
‫תמשכי את השיער שלך ‬‫ אחורה‬ ‫ותרימי אותה.‬
‫טוב מאוד! רואה?‬
‫מהר, שניכם תעמדו בתור‬‫…‬
‫תודה. זה היה של אימי.‬
‫לא היינו צריכים לבוא למדריד‬‫, לעזאזל!‬
‫איזה גיהינום מזוין!‬
‫אלכס, תפסיק לדפוק על דברים, בבקשה.‬
‫זו לא אשמתך‬‫, אוקיי?‬
‫זו הממשלה הארורה הזו.‬
‫זה…‬
‫היה הדבר היחיד שהיא ביקשה ממני.‬
‫מה זה?‬
‫שרה.‬
‫כל מה שהיא ביקשה היה שאדאג למרתה.‬
‫הבטחתי שאגן עליה בחיי.‬
‫ואיבדתי אותה.‬
‫נמצא אותה.‬
‫אני מבטיח לך.‬ ‫-כן? איך?‬
‫מה אני אעשה?‬
‫אני פשוט לא יודע מה לעשות.‬
‫אתה זוכר כשאבא מת?‬
‫כמובן.‬
‫כבר היינו‬‫ במיטה.‬
‫עשיתי את עצמי ישן. ‬‫אבל הייתי מבועת‬‫.‬
‫ו‬‫ידעת את זה.‬
‫אמרת, "תישן על זה. יהיה בסדר.‬
‫אני יודע מה לעשות."‬
‫ל‬‫א עניתי לך.‬
‫לא היה לי מושג מה התוכנית שלך,‬ ‫אבל האמנתי בך.‬
‫באותו לילה, ישנתי כמו דוב.‬
‫אתה תמיד יודע מה לעשות, לעזאזל!‬
‫אז ‬‫תגיד לי מה לעשות ו‬‫איך ‬‫נפתור את זה.‬
‫כי ‬‫אתה יודע איך.‬
‫עמוק בפנים, אתה יודע.‬
‫אעבור את הגדר המזוינת הז‬‫ו…‬
‫ואשיג את העבודה.‬
‫אשכנע את המשפחה להעסיק רק אותי.‬
‫לך למרכז ההתפקדות וגלה היכן מרתה נמצאת.‬
‫כשנגלה, נלך להביא אותה.‬
‫ואז שלושתנו נחזור לאסטוריאס.‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫אני רעבה.‬
‫נ‬‫אכל ארוחת בוקר אחרי זה.‬
‫א‬‫חרי מה?‬
‫שם הם דוקרים אותך.‬
‫טוב, בואו נתחיל. הקטור‬‫, בוא איתי‬‫.‬
‫ל‬‫פעמים מקיאים ונהיים עייפים,‬
‫אבל נותנים לך יוגורט.‬
‫תגידי לי.‬
‫דקרת את רב-פקד מרידה?‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫את לא זוכרת?‬
‫סול.‬
‫כמה זמן את חושבת שאחותך יכולה לשרוד לבד?‬
‫ג‬‫ם את זה את לא יודעת?‬
‫אז…‬
‫את הדבר היחיד שיש לה בעולם.‬
‫והינה את.‬
‫מי הי‬‫ית‬‫ה איתך באותו הלילה?‬
‫מה הם עשו לך?‬
‫את יכולה ללכת?‬
‫אני אוציא אותך מכאן.‬
‫כן.‬
‫כן?‬ ‫-אני אעזור לך.‬
‫בסדר גמור.‬
‫עצור.‬
‫מה?‬ ‫-תעצור, קרלוס.‬
‫מה?‬ ‫-תעצור את האופנוע‬‫!‬
‫אימא?‬
‫כן?‬
‫את כאן.‬ ‫-כן.‬
‫אני זקוקה לעזרתך‬‫, אימא.‬
‫תשתי.‬
‫נבארו,‬
‫תדאג לשחרר אותה בעוד…‬
‫חצי שעה?‬
‫חצי שעה.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫זה נשמע טוב?‬
‫עכשיו את רק צריכה לנסות פעם אחרונה.‬
‫הבחורה שעזרה לך. איך נראה השיער שלה?‬
‫ארוך כמו שלך?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫עם הרבה צמות.‬
‫מה היא לבשה?‬
‫חצאית ירוקה, לדעתי.‬
‫זו שנתתי לה.‬
‫אה, ‬‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫היא בארון.‬ ‫היא השאירה אותה כאן בפעם האחרונה שבאה.‬
‫יש לך אותה כאן?‬
‫בטח. אני אראה לך.‬
‫סליחה. תסלח לי. זה רק לרגע.‬
‫היי, יש תור.‬ ‫-אני א‬‫זדרז‬‫.‬
‫כן, אבל…‬ ‫-סליחה.‬
‫תחכה בתור כמו כולם.‬ ‫-את זוכרת אותי?‬
‫כן, היית פה אתמול, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לדבר איתך רגע?‬
‫סליחה, את יכולה להחליף אותי לחמש דקות?‬
‫תודה.‬
‫תכף נשוב. סליחה.‬
‫את זוכרת את הילדה שבאה איתי?‬
‫קטנה, בלונדינית, חבשה כובע צמר.‬
‫לקחתם לה דגימת דם.‬
‫שמה הוא מרתה מוחיקה.‬
‫אני לא זוכרת, ‬‫יש כל כך הרבה‬‫…‬ ‫-לקחו אותה למושבות.‬
‫א‬‫ז יש לה מזל.‬‫ ‬
‫יטפלו בה עד שתמצא עבודה.‬
‫א‬‫ני רוצה לדעת איפה היא.‬
‫אנחנו רוצים ל‬‫חזור לכפר שלנו.‬ ‫נעזוב ברגע ‬‫שנחזיר אותה.‬
‫אני לא יודעת. עליי לחזור לעבודה.‬ ‫-‬‫לפחות‬‫ כתובת.‬
‫א‬‫ני בטוחה שיגידו לך בבוא העת.‬
‫אני לא אפסיק.‬
‫ל‬‫עולם לא. הבנת?‬
‫א‬‫ני אחזור מחר, מחרתיים, לא משנה מתי.‬
‫אין לי משהו יותר טוב לעשות‬ ‫בעיר המזוינת הזו.‬
‫אל תצעק.‬
‫תגידי לי איפה היא, בבקשה.‬
‫תראה, אעשה כמיטב יכולתי כדי‬ ‫לגלות לאיזו מושבה היא נשלחה.‬
‫אבל אני לא מבטיחה.‬
‫הילדה הזו היא כל חיינו.‬
‫את מבינה?‬
‫תחזור מחר.‬
‫תודה.‬
‫סליחה, איך קוראים לך?‬
‫אלכס. טוב, אלחנדרו מוחיקה.‬
‫מוחיקה…‬
‫כן, קרוב משפחה של אחד הילדים.‬
‫הוא שואל יותר מדי שאלות.‬
‫בגוניה, מה שלומך?‬ ‫-היי, אמיליה.‬
‫תשמעי, אני לא רוצה להטריד אותך.‬
‫את אף פעם לא מטרידה אותי.‬
‫רציתי לדבר איתך.‬
‫אבל, אל תדאגי.‬
‫תגידי לי. את מלחיצה אותי.‬
‫הבת שלך‬‫ ג'וליה נמצאת?‬
‫ג'וליה? לא. למה?‬
‫מי זה, אימא?‬
‫בגוניה.‬ ‫-אה.‬
‫היי, בגוניה.‬
‫שרה?‬
‫את נראית יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫עבר הרבה זמן.‬ ‫-‬‫שנים‬‫.‬
‫שמעתי על הבת שלך.‬
‫אבל אל תדאגי, ‬‫היא בט‬‫וחה שהיא בסדר‬‫.‬
‫אני בטוחה שדואגים לה.‬
‫תשמעי, אני מחפשת את אחותך.‬
‫ג'וליה מחוץ לעיר לכמה ימים.‬
‫ראיתי אותה לפני רגע.‬
‫היא באה להיפרד, בגוניה.‬
‫טוב, אז אחזור ביום אחר.‬
‫כמובן. אני אגיד לה שאת מחפשת אותה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫זה שום דבר.‬
‫שמחתי לראות אותך.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫שלום.‬ ‫-ביי, בגוניה.‬
‫ביי.‬
‫-‬‫ מבוקשת -‬
‫צמיגים!‬
‫קדימה.‬ ‫-צמיגים, כמו חדשים.‬
‫צמיגים זולים!‬
‫צמיגים!‬
‫מה לעזאזל, קרלוס?‬
‫מה קרה?‬
‫היא נעצרה.‬ ‫-מה?‬
‫מי?‬ ‫-הילדה שעזרת לה.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-היא נחקרת.‬
‫חרא! לעזאזל!‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫את הבאה בתור‬‫.‬
‫יש ‬‫טרנספורט‬‫ שיוצא היום.‬
‫זה בטוח יותר מאשר לנסוע רק שנינו.‬
‫זה הערב, או לעולם לא.‬
‫זה הסיכוי היחיד שלנו.‬ ‫-בסדר.‬
‫כשתצאי מהעבודה ותחצי את הגדר,‬ ‫לכי ל‬‫כאן.‬
‫המנהרות הישנות בכביש אם-40.‬ ‫-תראה לי.‬
‫שם.‬
‫ב-11‬‫.‬
‫ב‬‫סדר?‬
‫ב‬‫סדר.‬
‫לכי לעזור לבחור להחזיר את הבת שלו.‬
‫אבל אנחנו נעזוב הלילה.‬
‫נראית טוב.‬ ‫-‬‫שתוק‬‫.‬
‫כמו נזירה.‬
‫שתוק.‬
‫תודה.‬ ‫-באחת עשרה.‬
‫הבא בתור. מהר!‬
‫למען בריאותכם וביטחונכם,‬ ‫הכניסה אסורה בהחלט‬
‫לכל מי שחולה,‬ ‫אין לו מסמכים או ש‬‫לבוש באופן בלתי הולם‬‫.‬
‫קדימה!‬
‫מהר!‬
‫יש עליך מתכות?‬ ‫-לא.‬
‫משהו אורגני, לא‬‫ מורשה‬‫?‬ ‫-לא, כלום.‬
‫המעבר הזה הוא לזוג.‬
‫כן, אשתי לא יכלה לבוא עכשיו.‬ ‫היא תבוא אחר כך.‬
‫אז אסור לך לחצות. זוז הצידה.‬
‫תקשיב, הם מ‬‫צפי‬‫ם לי.‬
‫זה ‬‫יומי הראשון בעבודה אצל השר‬‫…‬
‫אמרתי לך לזוז הצידה.‬
‫תקשיב, אני בטוח שגם אתה אבא. בבקשה‬‫…‬
‫זוז הצידה, לעזאזל!‬
‫הוגו!‬
‫הוגו! סלחו לי.‬
‫סליחה, תנו לי לעבור.‬
‫סליחה. הוגו!‬
‫סליחה, מותק. אני יודעת שאיחרתי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בבקשה.‬
‫האזרחים מרגישים‬‫…‬
‫- מבוקשת -‬
‫שיעורי הפשע בבירה ממשיכים במגמת ירידה.‬
‫וכעת, ‬‫הם הנמוכים ביותר בעש‬‫ו‬‫ר האחרו‬‫ן‬‫.‬
‫למרות שמספר אזורים באזור שתיים‬
‫עדיין חווים מעשי ‬‫גניבה‬‫ ואלימות,‬
‫ה‬‫נתונים משתפרים לאיטם…‬
‫שזה לא יקרה שוב.‬ ‫-תודה.‬
‫כן, תודה.‬
‫למען ביטחונכם, שמרו על אישור מעבר‬
‫ותעודת זהות גלויים בכל עת‬ ‫לרשותם של אוכפי החוק‬‫.‬
‫פנו את האזור!‬
‫ק‬‫דימה! זוזו!‬
‫איך זה נראה, הוגו?‬
‫אפשר?‬ ‫-כן.‬
‫עדיף ככה.‬
‫היא אהבה שיער פזור‬‫.‬
‫קדימה!‬
‫אני צריכה לעזוב ‬‫לפני ‬‫11‬‫, טוב?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫מאיפה הם מביאים‬‫ כל כך הרבה ‬‫מים?‬ ‫-מהים.‬
‫הם מתפילים אותם.‬
‫למזדיינים האלה אין את אותן הבעיות שיש‬‫ ‬‫לנו‬‫.‬
‫נכון?‬
‫התחנה הבאה: אזור סי-2.‬
‫היכנסו.‬ ‫-תודה.‬
‫תגיש רק את לבבות הארטישוק, בבקשה.‬
‫רק את הלבבות.‬ ‫-כן, גבירתי.‬
‫קרלוס, הפרחים צריכים להיות מושלמים.‬
‫עוד קצת אורגנו כדי לתת לזה יותר עומק.‬
‫אל תשכחי לשים על זה עין.‬ ‫-כן, גבירתי.‬
‫הסלרי, בבקשה.‬ ‫-רוזה.‬
‫רק רגע. תשתמשי ב‬‫עלי ה‬‫סלרי כקישוט למרק.‬
‫בסדר.‬
‫אחר צוהריים טובים.‬
‫הייתי פה אתמול, זוכרת?‬
‫כן. הזוג המקושר היטב.‬
‫ב‬‫דרך כלל אני זו שבוחרת את המשרתים.‬
‫הגברת תובענית מאוד‬ ‫ואנשים יהרגו בשביל העבודה הזאת.‬
‫אני מקווה שלא אצטרך לפטר אתכם היום.‬
‫תהיי בטוחה שנעבוד היטב.‬
‫העבודה הזו חשובה לנו מאוד.‬
‫כן. לכו להתקלח וללבוש את המדים.‬
‫יש לכם חמש דקות.‬ ‫-הם ריססו אותנו.‬
‫התרסיס בגדר מיועד לבגדים.‬
‫עליכם לקרצף את הזוהמה מאזור שתיים‬ ‫וללבוש את המדים.‬
‫אני אבוא לבדוק.‬
‫מנואלה, תראי להם איפה השירותים.‬
‫כן.‬
‫קדימה!‬ ‫-בואו איתי.‬
‫יש סבון ומגבות. אלה המדים.‬
‫רוזה היא אישה טובה.‬
‫היא רק נובחת, לא נושכת.‬ ‫-מנואלה!‬
‫אני באה!‬
‫מהרו.‬
‫את תיראי מאוד אלגנטית.‬
‫גם אתה.‬
‫אלוהים‬‫…‬
‫קדימה.‬
‫מה יש לך על הגב?‬
‫מ‬‫ה קרה לך?‬
‫נפלתי.‬
‫זו הייתה חתיכת נפילה.‬
‫שום דבר רציני.‬ ‫-אוקיי.‬
‫קדימה.‬
‫בחיי!‬
‫שכחתי כמה מקלחות‬‫ הן מדהימות‬‫.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫המשקאות ילכו לשם.‬
‫קודם הכוסות ואז הבקבוקים‬‫.‬
‫אף פעם לא ביחד.‬
‫בסדר גמור.‬
‫מנואלה!‬
‫כן, גבירתי.‬
‫התקרבו, בבקשה.‬
‫הוגו מוחיקה, נכון?‬ ‫-כן, גבירתי.‬
‫היא…‬ ‫-אני שרה.‬
‫אשתו.‬ ‫-כן.‬
‫המדים הולמים אתכם.‬
‫אימא‬‫…‬
‫מותק‬‫, תני לי לראות אותך.‬
‫את ‬‫נראית מדהים‬‫. ‬‫תראי לי.‬
‫לכי לנעול עקבים, הם לא נושכים, מתוקה.‬
‫הם איומים‬‫, זה כמו ללכת עם צליעה.‬
‫את בתו של השר. יש לנו אורחים.‬
‫אל תתווכחי. זה ‬‫קוד הלבוש‬‫.‬
‫קוד‬‫ לנשים בלבד.‬
‫אם הם היו צריכים לנעול עקבים,‬ ‫הם היו נפטרים מהנוהל.‬
‫קדימה, תנעלי עקבים.‬
‫עוד משהו, גבירתי?‬
‫הכול מוכן לאורחים?‬
‫כן‬‫, גבירתי.‬ ‫-נפלא.‬
‫סלחי לי, גבירתי.‬
‫רציתי לדעת מתי נחתום על החוזה.‬
‫סליחה?‬
‫ובכן, אתמול בבוקר, כשהתפקדנו,‬
‫הם לקחו את הבת שלי… שלנו.‬
‫בלי מסמכים, לא נוכל להחזיר אותה.‬
‫ותודה מראש.‬
‫בסדר גמור.‬
‫ש‬‫נלך לחדר האוכל‬‫, בבקשה?‬
‫כן.‬
‫השתגעת?‬
‫אל תפנה א‬‫ל הגברת‬‫.‬
‫לא תשרד‬‫ו‬‫ ‬‫כאן ‬‫הרבה זמן.‬
‫אלוהים…‬
‫זה לא היה ב‬‫ורדל‬‫, אבא.‬
‫זה היה מועדון שאנשים הולכים ליהנות בו.‬
‫עם זונות.‬
‫אתה לא יכול ליהנות בדרך אחרת?‬
‫אין יותר מדי דרכים אחרות.‬
‫ת‬‫אמין או לא, הייתי שם‬
‫כי ‬‫חשוב‬‫ להתרועע עם אנשים מסוימים.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אך תרגיל היח"צ שלך הסתיים‬
‫עם אדם מת כשמכנסיו מופשלים.‬
‫אני מצטער.‬ ‫לא התכוונתי לערב את שמך במשהו כזה.‬
‫ובכל זאת עשית זאת.‬
‫אתה כאן. חיפשתי אותך.‬
‫רבתם?‬
‫לא, מותק. הכול בסדר.‬
‫אימא, את נראית מדהים.‬
‫גם את, אחותי.‬
‫כל כך גבוהה!‬
‫אני מפריע?‬
‫אלבארו! ‬‫לעולם לא! אתה בן משפחה, באמת.‬
‫יצאנו מוקדם כדי לא להיתקע בנקודות הביקורת.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫איזו שערורייה, מה שקרה‬‫ ‬‫ל‬‫רב-פקד מרידה!‬
‫מסכן.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני בסדר גמור.‬
‫משהו לשתות?‬ ‫-כן.‬
‫תביאי משקה לסנדק שלך.‬
‫מה עם ענייני החוץ שלנו, השר?‬
‫תמיד גרועים יותר מהבריאות.‬
‫את יודעת שבעלך הוא הכוכב של הממשלה.‬
‫אני רק לוויין.‬
‫שטויות!‬ ‫-עלמה!‬
‫לאורה, מה שלומך?‬ ‫-תודה.‬
‫לא יפה כמוך.‬ ‫-‬‫תני לי לראות‬‫.‬
‫את נראית נהדר!‬ ‫-‬‫גם את‬‫!‬
‫היכנסו.‬ ‫-אתה‬‫ בחרת ‬‫את הז'קט הזה?‬
‫אהבת?‬ ‫-כן.‬
‫- מחלקת הביטחון -‬
‫בוקר טוב.‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬ ‫-אני בגוניה סאנצ'ס,‬
‫עוזרת ממשלתית.‬
‫משרד מספר אחת.‬
‫סליחה?‬
‫מודיעים הולכים למשרד מספר אחת.‬
‫שלום. אפשר?‬
‫היכנסי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫באתי כי אני עשויה לעזור.‬
‫בואי נשמע.‬
‫אני מכירה מישהי שאתם מחפשים.‬
‫אני מאמינה שהיא הבת של השכנה שלי.‬
‫אוכל לתת לך את הכתובת שלה.‬
‫אלבארו, אתה צריך תקציב כדי לקנות מתאבנים‬‫?‬
‫ו‬‫משחת נעליים‬‫…‬
‫תראה את זה לגברת.‬
‫אל תתחיל, כי אני רציני.‬
‫זה שאתה מעלה את זה בדיוק…‬ ‫זה מבהיר לי את הכוונות שלך.‬
‫ברור ששוב נקריב את השקע‬‫ה בשביל צמיחה‬‫.‬
‫ואז, מה נעשה?‬
‫מה אז? ת‬‫חכים‬‫ אותנו.‬
‫גורו‬‫ מרומם‬‫.‬ ‫-צנע.‬
‫ההצדקה המוסרית היחידה היא…‬
‫שאנחנו עובדים קשה כדי שלכל אזרח יהיה לפחות‬
‫מספיק כדי לשרוד.‬ ‫-כן, טוב מאוד.‬
‫איך נדע מה מספיק? מי שאין לו כלום,‬
‫לא יכול אפילו לשרוד.‬ ‫-הם רגילים לזה.‬
‫אנשים לא מתגעגעים למה שמעולם לא היה להם.‬
‫טוב, בבקשה…‬ ‫-אני צודקת. אל תתרגז.‬
‫רק רגע!‬
‫רק רגע.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני מאמין שהדבר המוסרי היחיד שיש לעשות‬
‫הוא לשאול אותם.‬
‫את, למשל.‬
‫מה משמח אותך?‬
‫את לא חייבת לענות.‬
‫בטח שכן, אנחנו רוצים לדעת.‬
‫מה את צריכה כדי לשמוח?‬
‫אני מניחה שאת אותו הדבר כמוך.‬ ‫-אני לא בטוח, מתוקה.‬
‫זו הייתה תשובה טובה.‬ ‫-סליחה, אדוני.‬
‫שוטר הגיע לחפש אותך.‬
‫כן.‬
‫אני מצפה לו. אנריקה!‬
‫תיכנס, בבקשה.‬
‫ברוך הבא. מה שלומך?‬
‫איני בטוח שהכרתם את אנריקה חימנס,‬
‫ראש מחלקת הביטחון החדש של המדינה.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫רב-פקד חימנס חוקר את רצח חברנו היקר,‬ ‫מרידה.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫בכלל לא. אנו שמחים לראות אותך.‬
‫רוצה להצטרף?‬
‫אני בתפקיד. אולי בפעם אחרת. תודה.‬
‫אלה ‬‫חדשות טובות?‬
‫כן. ‬‫אני מאמין שכן.‬
‫לכן ‬‫אני צריך לדבר עם השר.‬
‫סלחו לנו בבקשה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בוא נלך לחדר העבודה שלי.‬
‫את, בבקשה.‬
‫לכי איתם‬‫ ‬‫ת‬‫הגישי להם משהו לאכול ולשתות‬‫.‬
‫שמעת אותי?‬
‫כן, סליחה, גבירתי.‬
‫הדוח הראשוני.‬
‫הכול שם.‬
‫יבוא.‬
‫רב-פקד מרידה היה קרוב לנשיא.‬
‫האם זה היה פשע פוליטי‬ ‫או שהוא נהרג מסיבות אישיות?‬
‫זה עדיין לא ברור.‬
‫החדשות הטובות הן שביצענו מעצר.‬
‫נערה ענייה שעסקה בזנות.‬
‫משהו לשתות?‬
‫לא, תודה.‬
‫אדוני?‬ ‫-קצת יין, תודה.‬
‫ו… ‬‫הילדה אשמה?‬
‫הזונה?‬ ‫-לא.‬
‫אבל היא עדה.‬
‫תהיה בטוח שיהיו לנו עוד מעצרים.‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫אני אביא כוס חדשה.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫רק רגע.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫בבקשה.‬
‫את מוכרת לי.‬
‫האם נפגשנו?‬ ‫-אני לא חושבת, אדוני.‬
‫אתה תעצור את המשרתת שלנו, רב-פקד?‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫היא בת של חברה. אני מכיר אותה כבר זמן רב.‬
‫אז אני ודאי טועה.‬
‫מה שמך?‬
‫שרה.‬
‫סליחה אם הבהלתי אותך, שרה.‬
‫סלח לי.‬
‫א‬‫ני אלך, אדוני השר, לא אעכב אותך.‬
‫לא יכולתי להגיד שלום קודם.‬
‫את לא זוכרת, אבל פגשתי אותך כילדה.‬
‫וגם את אחותך.‬
‫יש לך את העיניים של אימך.‬
‫תפני את כל זה ותסגרי את הדלת.‬
‫כמובן.‬
‫קחי את זה בחזרה ונקי את השולחן. הם ‬‫בגן‬‫.‬
‫כן, רוזה.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מי אתה?‬ ‫-סרחיו.‬
‫היי, סרחיו.‬ ‫אתה יודע במקרה של מי המכונית הזאת?‬
‫היא שלי.‬
‫את לוחצת על זה כדי להאיץ‬‫…‬
‫ועל זה כדי ל‬‫בלום‬‫.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫מגניב! ‬‫מרשימה, המכונית שלך.‬
‫את רוצה לשחק?‬
‫בשמחה, אבל אני לא יכולה כרגע.‬
‫הם לא יתנו לי,אתה יודע, כי אני עובדת.‬
‫נו טוב…‬
‫היי.‬
‫אני מבטיחה שבפעם הבאה, נעשה מרוץ.‬
‫תתכונן להפסיד, כי אני מדהימה.‬
‫אני בטוח שאנצח.‬
‫נראה.‬
‫קדימה.‬
‫אתה לא מבזבז זמן, נכון, אלבארו?‬
‫ככה הוא תמיד, לאורה?‬
‫זה נהיה יותר גרוע.‬
‫אני כבר באה. מושלם.‬
‫מה זה? את עוזבת?‬
‫זה היה ממ"ר.‬ ‫-אלוהים!‬
‫בסוף אשתי תמצא תרופה לנגיף.‬
‫הלילה.‬ ‫-אני בטוחה.‬
‫נותנים לך לנסות את זה על בני אדם?‬
‫רק על קביות.‬
‫לאורה, את יכולה להגיד לדניאלה כמה היא יפה?‬
‫השמלה מושלמת עליה.‬ ‫היא אמרה שזה לא מתאים לה.‬
‫בבקשה!‬
‫דניאלה‬‫…‬
‫מה קורה איתך?‬
‫אתה כל כך שקט.‬
‫אתה מחבב את הבחור הזה, הרב-פקד החדש?‬
‫זה לא ממש משנה לי.‬
‫אני לא מחבב אותו.‬
‫הוא עומד לפתור את הרצח של מרידה.‬
‫יתכן שהוא השוטר הכי טוב שיש לנו.‬
‫אם היה דובק בשיטור…‬ ‫אבל הוא מינוי פוליטי, לואיס.‬
‫המשטרה והצבא צוברים יותר כוח בכל יום.‬
‫אנחנו נותנים להם כוח‬ ‫כדי שיוכלו להגן עלינו.‬
‫כן.‬
‫אבל כשהם ירגישו נועזים ‬‫, מי יגן עלינו?‬
‫אתם מדברים על פוליטיקה?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬ ‫-ממש לא‬‫, נכון?‬
‫בוא‬‫,‬‫ ‬‫נלך לראות ‬‫את ילדי הסנדקות שלך.‬ ‫-כן.‬
‫תראה, יש לנו ועדה פרחונית.‬
‫זה אולי נראה מוזר,‬
‫אבל לא תאמינו כמה אנשים גונבים דברים.‬
‫אנחנו לא גנבים.‬
‫גם הם לא, אבל אנשים רעבים.‬
‫השכר של היום.‬
‫לילה טוב, ריי.‬
‫אבל…‬
‫מה עם המסמכים?‬
‫לא התקבלנו?‬
‫זה תלוי בגברת.‬
‫דניאלה!‬
‫תביאי ‬‫לי‬‫ כפפות. שכחתי אותם.‬
‫אני אשאל אותה.‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬ ‫-גבירתי.‬
‫בוא הנה! מי אתה חושב שאתה?‬
‫גבירתי.‬ ‫-לאן אתה הולך?‬
‫אני רק רוצה לדבר עם הגברת.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫לא קרה כלום, רוזה. דבר.‬
‫גבירתי, סליחה שאני מתעקש‬‫,‬
‫אני צריך לדעת אם אנו מועסקים.‬
‫בלי חוזה, לא נוכל לקבל את הבת שלנו בחזרה.‬
‫אני חותמת על חוזים רק אחרי תקופת ניסיון.‬
‫אלה, אימא?‬ ‫-כן, תודה, יקירתי.‬
‫תקשיבי, בבקשה‬‫…‬
‫אבל סרחיו מחבב אותך.‬
‫אני רואה שאת אימא טובה.‬
‫הוא לא בני, אך זה כאילו שהוא כן.‬
‫דניאלה, תכיני את המסמכים‬‫.‬
‫לקראת ההתפקדות של מחר.‬
‫הבת שלכם תחזור בקרוב.‬
‫תודה.‬ ‫-קדימה‬‫, ריי‬‫.‬
‫את צריכה עזרה?‬ ‫-כן, יקירתי.‬
‫במיוחד עם השמלה הזאת.‬
‫העקבים האלה מכאיבים.‬ ‫-אל תגידי את זה.‬
‫ביי‬‫, אימא‬‫.‬
‫בואו איתי, בבקשה.‬ ‫רוזה, את יכולה לעזור לי?‬
‫כמובן.‬
‫אצטרך שתחתמו.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫הוגו, אני חייבת לספר לך משהו.‬
‫אחר כך.‬
‫בוא.‬ ‫-אוקיי.‬
‫- מרכז מחקר רפואי -‬
‫ערב טוב, עלמה.‬ ‫-ערב טוב, תומאס.‬
‫המינון עבד?‬
‫מוקדם מכדי לדעת.‬
‫עד כה היו לנו תוצאות חיוביות.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫הנה, עוד קצת.‬
‫קדימה.‬
‫אני רוצה דיווח על הבוקר‬ ‫עם התוצאות הסופיות.‬
‫כמובן, עלמה. תקבלי אותו.‬
‫את תרגישי טוב יותר עכשיו, אני בטוחה.‬
‫את כבר נראית טוב יותר.‬
‫ביי, חורחה.‬
‫ערב טוב, גבירתי.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫היי, חמודי.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫אל תפחדי, נסיכה. זה שום דבר.‬
‫יהיו לכם חלומות פז…‬
‫ו‬‫תרגישו טוב יותר מחר.‬
‫מה זה?‬
‫פריטים אישיים אסורים.‬
‫בבקשה.‬
‫בואי נעשה דבר כזה.‬
‫אני אשמור ‬‫על‬‫ זה.‬
‫האם אקבל אותה בחזרה כשאעזוב?‬ ‫-בוודאי.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫תנוחי עכשיו.‬
‫קדימה.‬
‫מחר‬‫ תהיי בסדר‬‫.‬
‫אני אשמור על זה.‬
‫תנוחי קצת.‬
‫לילה טוב, נסיכה.‬
‫א‬‫סור שזה יקרה שוב.‬
‫את יודעת מה לעשות.‬
‫למען ביטחונכם, שמרו על אישור מעבר‬
‫ותעודת זהות גלויים בכל עת‬ ‫לרשותם של אוכפי החוק.‬
‫רציתי להגיד לך…‬ ‫-אין צורך להגיד לי כלום.‬
‫באמת.‬
‫אני צריכה שתדע משהו, הוגו.‬
‫עליי לעזוב את מדריד בהקדם האפשרי.‬
‫קרלוס מחכה לי במנהרות הישנות בכביש אם-40.‬
‫ג'וליה.‬
‫תגידי לי שאין לזה קשר לרצח ההוא.‬
‫הוא התעלל בקטינה.‬
‫נכנסתי כשזה קרה ולא יכולתי להתעלם מזה.‬
‫אתה לא יודע מה הוא…‬ ‫-‬‫זה בסדר‬‫.‬
‫אני בטוח שעשית מה שהיית צריכה לעשות.‬
‫הם יחזירו אותה?‬
‫ודאי שכן. יש לי מסמכים.‬
‫הם חייבים.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריכה טובה.‬
‫מה?‬
‫שמור על אימא שלי.‬
‫אני דואגת לה, במיוחד אחרי ששרה…‬
‫אל תדאגי. היא תהיה בסדר.‬ ‫-כן‬‫…‬
‫אם היא תדע שאת בסדר.‬
‫ג'וליה‬‫…‬
‫לעולם לא אשכח את מה שעשית עבורי.‬
‫לעולם לא.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫גם את.‬
‫למען ביטחונכם,‬
‫כל האזרחים‬‫ מתבקשים‬‫ לחזור הביתה‬ ‫בצורה מסודרת.‬
‫לפתוח!‬ ‫-לפתוח את הדלת!‬
‫לפתוח את הדלת!‬
‫עצור!‬‫ על הרצפה!‬
‫על הרצפה!‬ ‫-עצור!‬
‫תענוג לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫רב-פקד.‬
‫בזמנך החופשי.‬ ‫-בבקשה.‬
‫רב-פקד חימנס, ראשית, אני רוצה לברך אותך‬
‫על פענוח התיק בכזו מהירות.‬
‫תודה, אבל הקרדיט לא כולו שלי.‬
‫אני חולק אותו עם מחלקת הביטחון‬
‫ו‬‫מעל לכול,‬‫ ‬‫עם ‬‫האנשים הכנים ושוחרי השלום,‬
‫אשר מהווים רוב במדינה הזאת‬‫,‬
‫ואליהם ‬‫אני רוצה לנצל את ההזדמנות‬ ‫כדי לשלוח להם מסר.‬
‫אני פונה אליכם כרב-פקד החדש‬ ‫בפיקוד על ביטחון המדינה.‬
‫יש לי חדשות חשובות לחלוק.‬
‫הרוצח של רב-פקד מרידה נורה‬
‫בעת שניסה לברוח מהבירה.‬
‫עלינו שוב להודות‬ ‫לרשויות האכיפה של ספרד החדשה‬
‫על עבודתם המשטרתית המדהימה.‬
‫תראה! הפלת את זה.‬
‫למזלך, היינו כאן כדי להרים את זה.‬
‫עצרו! אל תירו!‬
‫זו הייתה חקירה ‬‫למופת…‬
‫הודות ל‬‫יעילות‬‫ה…‬
‫ומהירות‬‫ה‬‫.‬
‫אלה זמנים קשים.‬
‫אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו‬
‫להראות חולשה בפני אויבינו.‬
‫אתם יכולים לישון בשקט.‬
‫אנו נמשיך להבטיח‬ ‫את השגשוג והביטחון של כולנו,‬
‫של קשישינו,‬
‫של משפחותינו.‬
‫שלום.‬
‫ערב טוב.‬
‫אלה שמזלם לא שפר עליהם.‬
‫ושל כל האזרחים הטובים במדינה הזאת.‬
‫אמיליה, בואי תראי.‬
‫נעשה כל שביכולתנו‬
‫כדי להבטיח את השלום וההרמוניה‬ ‫של ‬‫אזרחינו‬‫.‬
‫תהיו בטוחים‬
‫שהאויבים שלנו יעמדו בפני תבוסה.‬
‫אתם יודעים מה השעה?‬
‫כבר אחרי 11.‬
‫הם מאחרים.‬
‫אנו לא נהסס‬
‫בבוא העת למנוע ממישהו, מכל אחד,‬
‫לפגוע ביציבות שנלחמנו כל כך קשה כדי להשיג.‬
‫רוצו!‬
‫לילה טוב.‬
‫וזכרו:‬
‫העתיד שייך לנו.‬
‫אנריקה חימנס עצר את המחבל‬ ‫שהרג את רב-פקד מרידה.‬
‫איזה בן ז…‬
‫עצור!‬ ‫-אל תירה!‬
‫ידיים למעלה.‬
‫אלה ילדים מיוחדים.‬
‫אני רוצה את האחיינית שלי בחזרה.‬ ‫-בוא לבית שלי אחר הצוהריים.‬
‫בסדר?‬
‫אל תדאג. אני‬‫ אטפל בזה‬‫.‬
‫אני לא יכולה לדמיין מה נעשה בלי המשטר הזה.‬
‫מה זה?‬ ‫-ראיתי את זה והרמתי את זה.‬
‫זה לא משחק. הרגו אנשים על פחות מזה.‬
‫העיר הזאת משגשגת ובטוחה,‬
‫אם מתרחקים מצרות, כמובן.‬
‫זמן לקום!‬
‫אנחנו לא צריכים ניסויים בבעלי חיים‬ ‫או אנטיגן.‬
‫ילדים הם התשובה.‬
‫הם לא יכולים לקבל מינון גבוה יותר.‬ ‫-‬‫תומאס, ‬‫מחקר כרוך בסיכון.‬
‫א‬‫ולי אתה‬‫ בריון, ‬‫אבל אני יותר גרוע.‬
‫יש לי בת‬‫ ‬‫שצריכה שאבא שלה לא יתקפל‬ ‫בפניי מ‬‫נוולים‬‫ כמוך.‬
‫המלאכים שלי.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬