‫- NETFLIX מציגה -‬
‫מרתה נלקחה אתמול.‬
‫הם מפרידים בין ילדים להורים מובטלים.‬
‫אימא שלך מצאה לי עבודה,‬ ‫אבל היא מיועדת לזוג נשוי.‬
‫אתה רוצה שאתחזה שרה. לא אוכל לעזור.‬
‫הם דוקרים אותך שם.‬
‫עצור.‬
‫שרה?‬
‫אעבור את הגדר המזוינת.‬
‫לך מפה.‬
‫לך למרכז ההתפקדות וגלה היכן מרתה נמצאת.‬
‫תחזור מחר.‬
‫הנערה נעצרה. היא נחקרת.‬
‫כשתסיימי לעבוד, ניפגש במנהרות בכביש אם-40.‬
‫הוגו! סליחה.‬
‫סליחה, מותק.‬
‫- מבוקשת -‬
‫רב-פקד חימנס חוקר את רצח חברנו היקר,‬ ‫מרידה.‬
‫בסוף אשתי תמצא חיסון לנגיף.‬
‫הם נותנים לך לעשות ניסויים בבני אדם?‬ ‫-רק על קביות.‬
‫תכיני את המסמכים.‬ ‫בקרוב הבת שלכם תשוב אליכם.‬
‫אצטרך שתחתמו.‬
‫המינון עבד?‬
‫התוצאות היו טובות עד כה.‬
‫תנוחו, מלאכים שלי. מחר תרגישו יותר טוב.‬
‫מה זה?‬
‫אני אשמור על זה.‬
‫את יודעת מה לעשות.‬
‫אני יודעת את מי אתם מחפשים.‬
‫אנחנו בפנים!‬ ‫-עצור!‬
‫לא אשכח מה עשית למעני.‬
‫אלה זמנים קשים.‬
‫ותהיו בטוחים…‬
‫שאויבנו יעמדו בפני תבוסה.‬
‫רוצו!‬
‫כולם עצורים! לא לזוז!‬
‫מכאן! המשטרה! בואו!‬
‫עצרו!‬
‫קדימה! זוזו!‬
‫קדימה!‬
‫בואו!‬
‫משרד הביטחון הודיע לנו‬
‫שקרלוס קסטיו, הטרוריסט שהיה אחראי‬
‫לרצח רב-פקד אנטוניו מרידה,‬
‫נתפס.‬
‫ג'וליה.‬ ‫-הוא נורה…‬
‫קדימה!‬
‫עצרו!‬
‫תתחבאו!‬
‫קדימה!‬
‫אני חושבת שהם הלכו.‬
‫- נשגשג ונחייה בשלום -‬
‫לא, הרגע הגענו הנה.‬
‫אני נשבעת, לא עשינו כלום.‬ ‫-קומו.‬
‫אני נשבעת.‬
‫לא עשינו כלום.‬ ‫-תשתקי.‬
‫ידיים מאחורי הראש.‬
‫תצעדו.‬
‫-קדימה.‬ ‫ -בבקשה…‬
‫אל תדאג, אני כאן.‬ ‫-סתום את הפה!‬
‫אל תדאג.‬ ‫-תצעדו!‬
‫מה תעשה? בבקשה.‬
‫קדימה, ילד, רגל אחת לפני השנייה.‬
‫זה קל, אפילו בשביל מישהו כמוך.‬
‫אל תדאג. לא!‬ ‫ -לא…‬
‫ידיים מאחורי הראש, סבא.‬
‫בבקשה.‬
‫-עצור, סבא.‬
‫בבקשה.‬
‫עצור!‬
‫עמדי לפניי.‬
‫לא! רגע!‬
‫רגע! אל תירה.‬
‫היא לא עשתה כלום. זאת אשתי.‬
‫ידיים גלויות.‬
‫היא לא עשתה כלום.‬
‫אנו עובדים אצל שר הבריאות.‬
‫הנה המסמכים שלנו.‬
‫היא לא עשתה כלום.‬
‫מסמכים.‬
‫רק הגענו מאסטוריאס.‬
‫הלכתי לאיבוד.‬
‫אני לא מכירה את העיר. התחלתי ללכת ו…‬
‫אני לא יודעת איך הגעתי לכאן.‬
‫מה עם השניים האלה?‬
‫לא הכרתי אותם.‬
‫שמעתי יריות, נבהלתי…‬
‫והתחבאתי איתם.‬
‫אישור עבודה באזור אחת.‬
‫אנחנו עובדים אצל שר הבריאות.‬
‫הם מצפים לנו בבית.‬
‫זה לא כמו הכפר שלכם.‬
‫עליכם להיזהר כאן.‬
‫כן.‬
‫ניזהר, אדוני השוטר.‬
‫אולי לא יהיה לך מזל‬ ‫בפעם הבאה שתלכי לאיבוד…‬
‫לא תגיעי הביתה.‬
‫תודה.‬
‫עופו מפה.‬
‫בואי נלך, מותק.‬
‫רגע.‬
‫אל תעצרי. בואי.‬ ‫-חכה.‬
‫עליי להגיד לקרלוס.‬ ‫-תמשיכי. נלך הביתה.‬
‫הוגו, חכה.‬ ‫-תקשיבי לי…‬
‫תפסיק!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ג'וליה.‬
‫מה?‬
‫קרלוס לא יגיע.‬
‫מה זאת אומרת "קרלוס לא יגיע"?‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אני מצטער.‬
‫ג'וליה, בואי.‬
‫קדימה.‬
‫-אל תיגע בי!‬
‫- הילדים האבודים -‬
‫- אין פחד -‬
‫- ב‬‫נה‬‫ את העתיד -‬
‫- זכ‬‫ור‬‫ את הגשם -‬
‫- תצחק עליהם -‬
‫- לנגד החומה, הזיכרון -‬
‫- זכויות יש להרוויח -‬
‫אנריקה חימנז,‬
‫ראש מחלקת הביטחון של המדינה,‬
‫עצר ונטרל את המחבל שהרג את רב-פקד מרידה.‬
‫בן זונה!‬
‫שקט.‬ ‫-התיק נשאר פתוח.‬
‫המפכ"ל חימנס אמר שהמשטרה‬ ‫עדיין מחפשת שותפים,‬
‫ופרס…‬
‫בתי!‬
‫אני מצטער, ג'וליה.‬
‫שרה.‬
‫מעתה ואילך, נקרא לה שרה, בסדר?‬
‫לעזאזל!‬
‫תשטפי פנים.‬ ‫-כן.‬
‫הוגו, לך איתה. פתח את הדלת.‬
‫היי, בגוניה.‬
‫אמיליה, כולכם חירשים?‬
‫צפינו בחדשות.‬
‫אז כבר שמעת.‬
‫כן.‬ ‫-החבר של הבת שלך.‬
‫איפה היא?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היא מעולם לא סיפרה לך כלום?‬
‫מסכנה! לא היה לה מושג שהיא שכבה עם האויב.‬
‫ערב טוב, בגוניה.‬
‫מה עם הבת שלך?‬
‫היא תהיה איתנו מחר.‬
‫ברגע שהיא תגיע, תביא אותה.‬ ‫ראיתי אותה רק כתינוקת.‬
‫היא דומה לך?‬
‫כן.‬ ‫-מאוד.‬
‫טוב, כן… היא נראית בדיוק כמו אימה.‬
‫אבל עם החיוך שלי.‬ ‫-זה מה שאתה אומר.‬
‫כן.‬
‫וואו!‬
‫כל כך מאוחר.‬
‫אמיליה?‬
‫כן.‬
‫אם ג'וליה חכמה, והיא אכן חכמה,‬
‫הדבר הכי טוב שהיא תוכל לעשות‬ ‫הוא להסגיר את עצמה.‬
‫הלוואי שיכולתי לראותה ולומר לה.‬
‫כן, תגידי לה.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי למצוא את הדרך הנכונה.‬
‫את, מכל האנשים, צריכה לדעת.‬
‫בגוניה, אם…‬
‫אם תרצי, אלווה אותך החוצה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, שיהיה לילה טוב.‬
‫שינה ערבה.‬ ‫-לילה טוב, בגוניה.‬
‫ביי.‬
‫ערב טוב, גבירתי.‬ ‫-ערב טוב, רוזה.‬
‫הבן שלי?‬ ‫-ליד הבריכה.‬
‫את רוצה תה?‬ ‫-קמומיל, בבקשה.‬
‫תביאי לי אותו.‬
‫לילה טוב, ריי.‬ ‫-לילה טוב, גבירתי.‬
‫תראי אותך.‬
‫את נראית כמו אלה,‬
‫הולכת לאולימפוס.‬
‫אני כל כך שמחה, בני.‬
‫אימא שלך עומדת להשיג משהו ממש… אדיר.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא יכולה לומר.‬
‫אם הכול יתנהל כמתוכנן,‬ ‫אני אזכר בהיסטוריה…‬
‫ויהללו אותי אפילו יותר מאת אביך.‬
‫זה מגיע לך.‬
‫אימא.‬
‫אני צריך לספר לך משהו.‬
‫מה קרה?‬
‫הייתי במועדון שבו מרידה נהרג.‬
‫מה עשית שם?‬ ‫-מה שעושים במועדון, אימא.‬
‫אבל זו לא הבעיה.‬
‫אז תגיד לי.‬
‫הבעיה היא…‬
‫שאבא יודע.‬
‫סיפרת לו?‬ ‫-לא, ברור שלא!‬
‫אבל אני מוזכר בכל הדוחות.‬
‫הוא ממש כעס עליי.‬
‫זה מגיע לך.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫אתה חייב לי.‬
‫מה שתגידי.‬
‫לילה טוב, בן.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אוהב אותך.‬
‫גם אני אותך.‬
‫התה שלך, גבירתי.‬
‫זה קר!‬
‫עוד פעם אחת ואת מפוטרת.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני כל כך שמחה להיות בבית.‬
‫היי, אהובי.‬ ‫-היי, מותק.‬
‫איך היה?‬ ‫-טוב.‬
‫משהו שהייתי צריכה לראות באופן אישי.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי.‬
‫אני כל כך עייפה, מותשת. הכול כואב.‬
‫את עובדת יותר מדי.‬
‫ואנחנו רק מזדקנים.‬
‫דבר בשם עצמך.‬
‫האמת שאני לא מרגישה זקנה בכלל.‬
‫כמובן, את צודקת.‬
‫אני היחיד שמזדקן כאן.‬
‫עשית עסקה עם השטן, רזונת.‬
‫זו הדרך שלך לומר שאני עדיין נראית לוהטת?‬
‫לא, רק דרכי לומר…‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫לואיס, אהובי.‬
‫עלינו לדאוג לאיוון.‬
‫הוא זקוק לנו.‬
‫שטויות.‬
‫הוא עובד עלינו.‬
‫הוא משחק באש.‬
‫אתה מתרגז?‬
‫את מפנקת אותו יותר מדי.‬
‫הוא משתמש בך כאוות נפשו.‬
‫מה קרה?‬
‫אדורנה אמרה לי ללכת איתה.‬
‫עכשיו? כבר זמן לארוחת בוקר?‬
‫לא נראה לי.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אולי ההורים שלך כאן.‬
‫כן, אולי זה מה שזה.‬
‫יש לך מזל.‬
‫פליפה, בוא נלך.‬
‫למען ביטחונכם, העוצר מסתיים כעת.‬
‫אתם רשאים להלך בחופשיות.‬
‫זכרו לשאת את תעודת הזהות שלכם בכל עת.‬
‫ג'וליה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫הצלחת לישון בכלל?‬
‫לא.‬
‫אתה?‬
‫גם אני לא.‬
‫תשתה קצת… זה כמעט כמו טעם של קפה.‬
‫אל תדאגי. לא יזהו אותך. אתן זהות.‬
‫אני אוהבת את השיער שלך ככה.‬
‫זה ממש מחמיא לך.‬
‫זה באמת מחמיא לך.‬
‫נכון?‬
‫נפלא, נכון?‬
‫אני חמוד מאוד, את יודעת?‬ ‫ אבל אני לא מגזים‬
‫כי יש יותר מדי קנאים מסביב.‬
‫אלכס!‬
‫לקחת הכול?‬ ‫-כן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, בדקתי שלוש פעמים.‬
‫החוזה?‬
‫טוב, שכחתי.‬ ‫-אלכס, בבקשה…‬
‫הוגו… זה הדבר הכי חשוב שאעשה בחיי.‬
‫אני צריך שתסמוך עליי.‬
‫אני סומך עליך.‬
‫היא תגיע לארוחת הערב.‬
‫תתעודדי.‬ ‫-להתראות, משפחה.‬
‫ביי.‬ ‫-תתעודדי.‬
‫תודה.‬
‫חכה, אבוא איתך ואפתח את החנות!‬
‫תשגיח עליה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה לא יעבוד.‬
‫הם יבואו לקחת אותי, וכולכם תהיו בסכנה.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫הם מחפשים אותך בכל מקום.‬ ‫בריחה תהיה יותר מסוכנת.‬
‫רק כמה ימים, עד שהעניינים ירגעו.‬
‫כן.‬
‫עד שמרתה תחזור.‬
‫בסדר, עד שמרתה תחזור.‬
‫בואי נזוז.‬
‫קדימה.‬ ‫-קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫בוקר טוב!‬
‫קומו, ישנוניים.‬
‫קומו.‬
‫ננעל נעליים, ניקח את כלי הרחצה,‬
‫נלך לעשות פיפי, לשטוף ידיים, לצחצח שיניים.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, קרלוטה.‬
‫בואו, ילדים, או שתאחרו.‬
‫טריאנה כמעט מוכנה.‬
‫בואו נתרחץ כולנו. קדימה.‬
‫פליפה,‬
‫לא עזבת?‬
‫פליפה, קום.‬
‫הגיע הזמן לקום.‬
‫פליפה, תתעורר.‬
‫ינזפו בך.‬ ‫-מרתה.‬
‫קדימה, את האחרונה.‬
‫בואי.‬
‫קדימה.‬
‫יופי, לוקאס. זמן לארוחת בוקר.‬
‫לוקאס, זה כאב?‬
‫קצת, אבל זה היה מהיר.‬
‫בוא לאכול ארוחת בוקר, לוקאס.‬
‫פליפה!‬
‫איפה פליפה?‬
‫פליפה!‬
‫ראיתם את פליפה?‬
‫הוא בחדר השינה. הוא לא התעורר.‬
‫אז תורך, מרתה.‬
‫בואי.‬
‫חוקי הבית שלנו פשוטים.‬
‫אל תיקחו אוכל. אל תגנבו מים.‬
‫אל תיקחו הפסקות בלי לבקש. זה ברור?‬
‫כן.‬
‫ארוחת הבוקר מוגשת בשמונה בבוקר.‬
‫פירות טריים לגברת‬
‫וביצה רכה שבושלה שתי דקות לאדון.‬
‫הגברת החליטה שאת…‬
‫שרה.‬ ‫-שרה.‬
‫תשגיחי על האחיין, סרחיו.‬
‫אתן לך את לוח הזמנים ואת מדי בית הספר שלו.‬
‫אתה, הוגו.‬ ‫-כן.‬
‫אתן לך הוראות. קדימה.‬
‫זכרו להגיש מצד שמאל.‬
‫חלב דל-שומן לגברת.‬
‫רוזה.‬
‫אני רוצה להודות לך על ההזדמנות.‬
‫אינך יודעת כמה חשובה העבודה הזו למשפחתנו.‬
‫נכון, מותק?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אל תפשלו.‬
‫כמובן.‬
‫בוקר טוב. סלח לנו.‬ ‫-בוקר טוב, רוזה.‬
‫נהדר, מושלם.‬
‫בוקר טוב, רוזה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫- טרוריסט נהרג -‬
‫הבת שלי?‬ ‫-היא עזבה מוקדם.‬
‫בסדר.‬ ‫-אדוני?‬
‫בוקר טוב, דודה עלמה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, דוד לואיס.‬
‫בוקר טוב, אלוף.‬
‫היי, שרה.‬
‫הוגו, אתה מהנדס, נכון?‬
‫כן.‬
‫בוא איתי אחר כך. יש לי משימה בשבילך.‬
‫רוזה, אפשר לגנוב אותו לזמן מה?‬
‫כרצונך, אדוני.‬
‫אני לא צריכה מהנדס כדי לקלף תפוחי אדמה.‬
‫בוקר טוב, רוזה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, משפחה.‬
‫אתה עדיין בפיג'מה?‬
‫אולי תחזור למיטה?‬ ‫-"בוקר טוב, איוון. ישנת טוב?"‬
‫תנסה את זה לשם שינוי, אבא.‬ ‫בוא נראה מה יקרה.‬
‫תעשה משהו מועיל לשם שינוי.‬ ‫"בוא נראה מה יקרה."‬
‫אל תתחילו, בבקשה. כואב לי הראש.‬
‫קפה, בבקשה.‬
‫זה הבחור שהרג את מרידה?‬
‫איזה מנוול.‬
‫הוא נראה… כמו מטורף.‬
‫או בן זונה, נכון?‬ ‫-מספיק.‬
‫אני מקווה שעינו אותו לפני שהוא מת.‬
‫מה לעזאזל עשית?‬ ‫-בבקשה!‬
‫עשית לי כוויה!‬ ‫-תן לראות.‬
‫נפצעת?‬ ‫-זה היה בכוונה?‬
‫תן לי לראות.‬
‫זה היה בכוונה?‬ ‫-איוון, תניח לה.‬
‫תן לי לראות. יש לך כוויה? זה כואב?‬
‫שרה, עזבי מייד.‬
‫סליחה.‬
‫סלח לי.‬
‫אני ממש מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני נשבעת…‬ ‫-שאפטר אותם, גבירתי?‬
‫היא לחוצה מאוד בגלל הבת שלה. את יודעת…‬
‫את בצד שלה, רוזה?‬ ‫-לא…‬
‫לא, זו ההחלטה של אימא שלך.‬
‫-זו הייתה תאונה…‬ ‫-תאונה?‬
‫כן, איוון.‬
‫לכולם קורות תאונות, אפילו לך.‬
‫הם באחריותך.‬
‫אם הם יעשו עוד צרות,‬ ‫אפטר גם אותך.‬
‫כן, גבירתי.‬
‫עוד הזדמנות.‬
‫הגנתי עליכם בגלל הבת שלכם.‬ ‫שזה לא יקרה שוב.‬
‫תודה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫תשגיחי על הילד ותתנהגי יפה.‬ ‫-כן.‬
‫תשאירי את הבעיות שלך בבית.‬ ‫-כן.‬
‫לכי להחליף בגדים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני פשוט… אני נשבעת…‬
‫אני לא יכולה להפסיק לחשוב על מה שהם…‬
‫הם הרגו אותו כמו כלב.‬
‫תירגעי.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫בני זונות.‬
‫בבקשה.‬
‫למען בריאותכם, הכניסה אסורה בהחלט‬
‫למי שלא עבר בדיקה הרפואית…‬
‫שימו לב, כולם.‬
‫אלכס מוחיקה?‬
‫הזדהה.‬
‫אלכס מוחיקה?‬
‫כולכם חירשים?‬
‫אלכס מוחיקה?‬ ‫-אפשר?‬
‫יש לי כמה מסמכים לאלכס מוחיקה.‬
‫זה אישור העבודה של אחיו.‬
‫זה חשוב מאוד.‬
‫אני כאן.‬
‫למען בריאותכם וביטחונכם,‬
‫הכניסה אסורה בהחלט לכל מי שחולה,‬
‫אין לו מסמכים, או שאינו לבוש כיאה.‬
‫ואת…‬
‫נתתי לאחיך את המסמך הלא נכון.‬ ‫-המסמך הלא נכון?‬
‫הנספח לחוזה. הוא אמור לשמור את הירוק,‬ ‫לא הכחול.‬
‫אז תן לי את הדף הכחול.‬
‫את זה?‬ ‫-כן.‬
‫ואני אתן לך… את זה.‬
‫אבל…‬
‫נעים להכיר אותך. אני צריכה ללכת.‬
‫חכי, את לא יכולה ללכת.‬ ‫-סליחה?‬
‫לא, כלומר, אם את…‬ ‫גבירתי, אם את מבינה בניירת,‬
‫תוכלי לבוא איתי לדבר עם הפקיד?‬
‫אני לא רוצה לפשל.‬
‫בשביל אחייניתי.‬
‫בבקשה.‬
‫למען ביטחונכם, שמרו על אישור מעבר‬
‫ותעודת זהות גלויים בכל עת‬ ‫והציגו אותם בפני רשויות האכיפה.‬
‫אתה תהיה מופתע‬
‫כמה אנשים שלא יודעים כלום‬
‫מגיעים הנה.‬
‫אין לנו מזל עם עצורים, נבארו.‬
‫זה יגרום לך להיזכר אפילו‬ ‫במספר תעודת הזהות של סבא שלך.‬
‫אני אומר לך, אני לא יודע כלום.‬
‫אני מתעקש.‬
‫האם היה איתך עוד מישהו‬ ‫כשהרגת את רב-פקד מרידה?‬
‫לא עשיתי זאת. אני לא יודע מי כן.‬
‫אתה מכיר את האישה הזו?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬ ‫-כן, אתה מכיר אותה.‬
‫כן.‬ ‫-אמרתי לך שלא.‬
‫היא החברה שלך.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אז החברה שלך הרגה את רב-פקד מרידה.‬
‫מה לעזאזל נתת לי?‬
‫חומר טוב, נכון?‬
‫זו הייתה היא?‬
‫היא הרגה את רב-פקד מרידה?‬ ‫-כן.‬
‫היא מדהימה והגנה על הילדה שהממזר אנס.‬
‫סוף סוף!‬ ‫-לעולם לא תמצאו אותה.‬
‫היא הרבה יותר חכמה מכם.‬ ‫-אני בטוח שהיא גם יפה יותר.‬
‫חבל שלא תראה אותה שוב.‬
‫לפחות לא בחיים.‬
‫נוכל להראות לו את הגופה, נכון, נבארו?‬
‫כן, רק את הגופה.‬
‫כל הכבוד, ילד.‬
‫להרוג אותו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אדוני, המכונית שלך מוכנה.‬ ‫-מייד אגיע, ריי.‬
‫אני צריך להראות להוגו משהו.‬
‫אתה מאסטוריאס, נכון?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫תן לי להראות לך אוצר מאסטוריאס.‬
‫נפלא.‬
‫זו הייתה המכונית של אבי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫היא לא מתניעה.‬
‫עברו הרבה שנים ולא קיימים חלקים בשבילה.‬
‫נראה מה אפשר לעשות.‬
‫המפתחות בסוויץ'.‬
‫אם תוכל לתקן אותה, אעשה הכול בשבילך.‬
‫כמובן, אדוני.‬
‫כולה שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫נצא בעוד חמש דקות, ריי.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫תעזור להוגו אם יצטרך אותך.‬ ‫-כמובן.‬
‫נו, אז מה דעתך?‬
‫חושב שתוכל לתקן אותה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה לא יודע?‬
‫אל תגיד את זה לשר.‬
‫אתה יכול להעביר לי את הצבת, בבקשה?‬ ‫-בטח.‬
‫תקשיב, חבר,‬ ‫אני לא יודע מי השיג לך את העבודה הזאת,‬
‫אבל אני מזהיר אותך: זה המוסך שלי.‬
‫הבנת?‬ ‫-כן!‬
‫תשחרר אותי, בבקשה.‬
‫טוב מאוד, נער כפר. תתנהג יפה.‬
‫לא נראה לי.‬
‫עכשיו, תקשיב לי.‬
‫אולי אתה בן זונה מנוול,‬ ‫אבל אני יותר גרוע.‬
‫אתה יודע למה? יש לי בת שחייה תלויים בכך‬
‫שאביה לא יירתע ממזדיינים כמוך.‬
‫גם לי יש כאן עבודה,‬ ‫אז תיתן לי לבצע אותה בשקט.‬
‫גם אם זה לא מוצא חן בעינייך.‬
‫הבנת?‬
‫ריי, בוא נזוז.‬
‫כן, אדוני.‬
‫הכול כאן.‬
‫נהדר.‬
‫הבא בתור.‬
‫רק רגע.‬
‫מה זאת אומרת, "הבא בתור"?‬ ‫איפה האחיינית שלי?‬
‫הממשלה תשלח לך מכתב‬ ‫לאחר שתבחן את התיק שלך.‬
‫רגע, תבחן את התיק שלנו?‬ ‫מה לעזאזל יש לבחון?‬
‫תראי, גבירתי…‬ ‫-בוקר טוב, המסמכים שלך.‬
‫רק רגע, בבקשה.‬
‫תראי, הבאנו חוזה עבודה‬
‫ואת המסמכים שהופכים את ההורים לחוקיים.‬
‫הלקוח שלי רוצה לדעת מתי ואיך הילדה תוחזר.‬
‫אבטחה!‬ ‫-לא אעזוב בלעדיה!‬
‫בוא נלך.‬ ‫-שמעת?‬
‫קדימה!‬ ‫-אני לא יכול!‬
‫הם יעצרו אותך!‬
‫להתראות.‬
‫עזבי אותי! זה מטורף!‬
‫ארץ מחורבנת! ממשלה המחורבנת! זה חור מזוין!‬
‫לעזאזל!‬ ‫-תירגע.‬
‫אני מבינה. הם יחזירו לך אותה.‬
‫את מבינה?‬
‫איך את יכולה להבין?‬
‫את כמוהם. אפילו שאת נחמדה.‬
‫אל תגיד את זה. אני עוזרת לך.‬ ‫-את יודעת מה?‬
‫אני רוצה את האחיינית שלי בחזרה.‬ ‫אני לא צריך את העזרה שלך.‬
‫חרא!‬
‫לעזאזל!‬
‫אתה נראה כמו אידיוט. בוא איתי לפני שתיעצר.‬
‫זה די מלחיץ, לא?‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫למען בריאותכם, הכניסה אסורה בהחלט‬
‫למי שלא עבר בדיקה רפואית הכרחית‬
‫או שמראה תסמינים.‬
‫למקרה חירום. זה טבק מלפני כן.‬
‫קח, בוא נחלוק אותה.‬
‫למען ביטחונכם, שמרו על אישור מעבר‬
‫ותעודת זהות גלויים בכל עת‬ ‫והציגו אותם בפני רשויות האכיפה.‬
‫אסור לך להתנהג כמו מטורף. זה מסוכן.‬
‫אני רוצה את האחיינית שלי בחזרה.‬
‫הם גנבו אותה!‬
‫הם נותנים לה חינוך וחיים טובים יותר.‬
‫זה משהו שאתה לא יכול להציע לה כעת.‬
‫זה כל כך נורא?‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫לא.‬
‫אז את מרוצה לחלוטין מכל זה, נכון?‬
‫אני שמחה.‬
‫יש לנו כל מה שצריך כדי לחיות.‬
‫הממשלה מגנה עלינו ואכפת לה מאיתנו.‬
‫אני לא יכולה לדמיין מה נעשה בלי המשטר הזה.‬
‫- הצטרף אלינו -‬
‫בוא אליי הביתה אחר הצוהריים,‬ ‫כדי שנוכל לדבר ברוגע.‬
‫אני גרה במגורי הצוות.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫בטח.‬
‫יבוא.‬
‫זה מדהים! אתה יודע מה משמעות המספרים האלה?‬
‫זהו זה!‬
‫הצלחנו!‬
‫לא נצטרך ניסויים בבעלי חיים‬ ‫או באנטיגן ממעבדה.‬
‫רק ילדים.‬ ‫-לא כולם, עלמה.‬
‫לא תמיד. יש הרבה סיכונים.‬
‫הם לא יעמדו במינון גבוה יותר.‬ ‫אסור לנו… עלמה, בבקשה!‬
‫תומאס, מחקר כולל נטילת סיכונים.‬
‫מארי קירי וגלילאו סיכנו את חייהם.‬
‫אנחנו נלחמים כדי להציל מיליונים.‬ ‫-הם ילדים, עלמה.‬
‫יותר מזה.‬
‫חלקם מלאכים.‬
‫המלאכים שלי.‬
‫בואי, אריאדנה.‬
‫בואו נראה…‬
‫טוב מאוד.‬
‫דני, בוא איתנו.‬
‫גם טריאנה. כל השאר ילכו עם כרמן.‬
‫נהדר.‬
‫עכשיו, בואו נאכל נשנוש. קדימה!‬
‫מי רוצה יוגורט?‬
‫אני!‬ ‫-אני!‬
‫אלה הילדים המיוחדים.‬
‫נפלא!‬
‫אם רק הם היו יודעים מה הם מייצגים…‬
‫מי רוצה לאכול הכול?‬
‫אני!‬ ‫-אני!‬
‫שנתחיל?‬
‫בואו נאכל הכול.‬
‫קדימה.‬
‫טוב, ילדים,‬ ‫המנהלת כאן והיא תספר לנו סיפור.‬
‫היי.‬ ‫-בואו, כולם.‬
‫שלום, נסיכה.‬ ‫-שלום.‬
‫היי, חמודה.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫שלום, קטנצ'יק.‬
‫מי נעדר?‬
‫פליפה.‬
‫סליחה, לא היה לנו זמן לעדכן את הרשימה.‬
‫אתם אוהבים סיפורים?‬
‫כן!‬
‫אני אספר לכם סיפור.‬
‫נהדר!‬ ‫-יש!‬
‫היה הייתה פעם קבוצה של ילדים…‬
‫אמיצים מאוד.‬
‫הם הצילו אנשים רבים.‬
‫הילדים האלה היו כל כך קטנים.‬
‫חלקם היו רק בני שלוש,‬
‫כמוך.‬
‫ולא הייתה להם אימא…‬
‫או אבא.‬
‫מאחר שהם היו לבדם בעולם,‬
‫הם הפכו לחברים טובים מאוד‬
‫וחזקים כל כך.‬
‫הם יצאו למסע ארוך מאוד.‬
‫אתם יודעים למה?‬
‫כי בתוך הגוף שלהם,‬
‫היה להם אוצר…‬
‫משהו חשוב מאוד.‬
‫המלאכים שלי.‬
‫סרחיו, שנעצור לנוח כאן?‬
‫בסדר.‬
‫אני יכול ללכת לחקור?‬ ‫-כן, לך תחקור.‬
‫תישאר קרוב. בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫הזמן עומד מלכת.‬
‫אין עבודות, אין מחויבויות…‬
‫לעולם לא נזדקן.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫תקשיבי, את לא תעזבי לבד.‬
‫אני אבוא איתך.‬
‫סרחיו?‬
‫סרחיו!‬
‫נבהלתי! איפה היית?‬
‫מה יש לך שם?‬
‫מתנה.‬
‫מתנה?‬
‫בשבילי?‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫שם?‬ ‫-כן.‬
‫מה את עושה?‬
‫זו הייתה… השרשרת של הבת שלי.‬
‫איפה הבת שלך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫סרחיו, מה האותיות האלה?‬
‫- ממ"ר -‬
‫כן, בואי איתי.‬
‫תראי, דודה שלי עובדת שם.‬
‫אלכס, נכון?‬ ‫-בגוניה, היי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב, ושלומך?‬
‫טוב, עייף, מטפל בניירת כל היום,‬
‫בשביל ההתפקדות.‬ ‫-אז אתה נשאר?‬
‫לא באת רק לבקר?‬
‫כן.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫זו עיר משגשגת ובטוחה. אתה תראה.‬
‫כמובן.‬
‫אם תעשה כמצווה עליך,‬
‫ותתרחק מצרות.‬
‫יש הרבה ממזרים שמנסים להפיל את המערכת.‬
‫וואו.‬
‫מה זה?‬
‫רק מסמכים להתפקדות. דברים משעממים.‬
‫תן לי לראות.‬
‫רק כדי לוודא שהכול בסדר.‬
‫בוא נראה.‬
‫הכול פה, נכון?‬
‫זה מספר התיק.‬
‫שמור עליו בהישג יד.‬
‫הכול נראה בסדר.‬
‫ובכן, אם יש לך שאלות,‬
‫אני כאן…‬ ‫-נבוא אלייך.‬
‫אני חייב להיכנס, בגוניה.‬ ‫-מושלם.‬
‫ביי.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫עוד דבר אחד.‬ ‫-מה זה?‬
‫אם הבת השנייה של אמיליה, ג'וליה,‬ ‫תיצור איתה קשר במקרה,‬
‫תודיע לי.‬
‫זה יהיה עדיף לכולם.‬ ‫-מושלם.‬
‫אל תעכב אותו יותר, קדימה!‬
‫אנו לומדים להכיר זה את זה.‬ ‫-הם ישארו זמן מה.‬
‫זה מה שתהית?‬ ‫-הוא כבר אמר לי.‬
‫אני אוהבת לראות פנים חדשות,‬ ‫במיוחד כאלה נאות.‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫בהזדמנות, אצטרך עותק של תעודות הזהות שלהם.‬
‫כן, ברגע שנשיג אותם, נעביר לך אותם.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫איפה קיבלת את זה?‬
‫לעזאזל, לא ידעתי שזה ייפול.‬
‫איך השגת את זה? מאיפה זה הגיע?‬
‫ברחוב. ראיתי את זה והרמתי את זה.‬
‫בפעם הבאה, אל תהיה טיפש. אל תרים את זה.‬
‫לפחות אל תביא את זה הנה.‬
‫סיכנת את כולנו, בחייך!‬
‫טוב, אני מצטער.‬
‫כן, אבל זה לא משחק.‬ ‫הורגים אנשים בגלל פחות מזה.‬
‫הבנת?‬
‫איזו מכונית מדהימה!‬
‫אהבת?‬
‫אפשר להיכנס?‬ ‫-אחר כך.‬
‫לך תבקש ממנואלה חטיף. אתה רעב?‬
‫מייד נגיע. קדימה!‬
‫הוגו.‬ ‫-כן?‬
‫תראה.‬
‫איפה מצאת את זה?‬ ‫-בפח אשפה.‬
‫ליד מרכז מחקר רפואי.‬
‫עלמה היא המנהלת.‬
‫הבוסית שלנו?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו צריכים לדבר איתה.‬ ‫-לא.‬
‫זה לא רעיון טוב.‬
‫היי.‬
‫תיכנס.‬
‫את נראית מדהים.‬
‫זה זמן לא טוב? את רוצה להחליף בגדים או…‬
‫דאגתי שאאחר.‬
‫אנחנו לבד?‬
‫בינתיים, תירגע.‬
‫יש זמן.‬
‫המון זמן?‬
‫עוד כמה אנשים יגיעו? נהיה רבים?‬
‫תקשיב למוזיקה.‬
‫זה לא מנוגד לחוקי הארגון?‬
‫החדר שלך יפה.‬
‫אני שמחה שאהבת.‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫לנסיעת מבחן.‬
‫האדון ביקש ממני.‬
‫בוא נחסוך בדלק. קח אותנו למזנון.‬
‫תיכנסי, מנואלה.‬
‫במחשבה שנייה…‬
‫כדאי שנלך ברגל, למקרה שניתקע.‬ ‫אנחנו עסוקות מאוד.‬
‫אל תתעכב יותר מדי.‬
‫כמובן.‬
‫בואי, מנואלה.‬
‫לעזאזל!‬
‫קדימה.‬
‫אל תחשבי אפילו על לקום.‬
‫החיים מצחיקים.‬
‫לפני יומיים, הריגוש הכי הגדול בכפר שלי‬
‫היה ציד חגבים.‬
‫עכשיו, הכול…‬
‫לא צפוי, מרגש ו…‬
‫גם נורא.‬
‫האחיינית שלי עוד לא חזרה.‬
‫כבר אמרת לי אלף פעם.‬
‫זה כל כך דפוק,‬ ‫ואני לא מצליח להוציא את זה מהראש.‬
‫אבל אני גם שמח.‬
‫כי נפגשנו ו…‬
‫לא רק שאנו מחבבים זה את זו,‬ ‫אלא גם חולקים את אותם הרעיונות.‬
‫זה חשוב…‬
‫אנו לא חולקים את אותם הרעיונות.‬
‫בכלל.‬ ‫-מה את עושה?‬
‫תניחי את האקדח. מה את עושה?‬
‫לא עשיתי כלום.‬
‫בבקשה, לא עשיתי כלום.‬ ‫-נכון.‬
‫עליי לעצור אותך לפני שתעשה.‬
‫אל תזוז.‬
‫שלא תעז לצעוק.‬
‫כן?‬
‫מי זה?‬
‫אני הדודה של אלכס.‬ ‫אני צריכה לדבר איתו, בבקשה.‬
‫אל תעשי כלום, בבקשה.‬
‫בוא הנה.‬
‫תגיד לה שאתה בסדר. תגיד לה ללכת.‬
‫תגרום לה להאמין לך.‬
‫או שאהרוג גם אותה. קדימה.‬
‫היי, אמיליה.‬ ‫-תתלבש.‬
‫אנחנו עוזבים. באתי לקחת אותו.‬
‫תתלבש.‬ ‫-טוב.‬
‫העניין הוא שהאחיין שלך לא רוצה ללכת.‬
‫בילינו יחד.‬
‫הוא לא מבלה.‬
‫כדאי שתשחררי אותנו. בבקשה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני ממלאת פקודות.‬
‫לך תתלבש, יקירי.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-מצילה אותך.‬
‫תעשה בלגן.‬
‫את עם המחתרת?‬ ‫-אני לא עם אף אחד.‬
‫רק עם משפחתי, כולל אותך.‬
‫מה זה?‬
‫יומן של מודיע.‬
‫קדימה.‬
‫עצור.‬
‫זה הבניין הזה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫האזור הזה נראה נטוש.‬
‫קדימה!‬
‫הסירו את הסדינים ותציעו את המיטות. מהר.‬
‫במרץ, כרמן.‬
‫רגע.‬
‫סדינים נקיים.‬
‫אני רוצה שעל כל המיטות יהיו סדינים נקיים.‬
‫הוגו.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫מרתה!‬
‫תוכלו להסביר לי מה קורה?‬
‫כן.‬ ‫-אז תגידי לי.‬
‫אל תזכיר אותי.‬
‫אל תגיד לאף אחד שאתה מכיר אותי,‬ ‫במיוחד שאנו משפחה.‬
‫אל תזכיר אותי.‬
‫אם הוא רוצה לחיות,‬ ‫הוא יגיד לנו מי איש הקשר שלו.‬
‫אף אחד לא אומר לי כלום‬ ‫כי כולכם מעורבים בחרא הזה.‬
‫רק מילאתי פקודות.‬
‫פקודות של מי?‬ ‫-אתה לא רוצה לדעת.‬
‫בעלי הוא אדם חשוב מאוד‬ ‫במדינה הזאת.‬
‫יש לי ערך. לך אין.‬
‫שלום.‬
‫לא תגידי לי מה שמך?‬
‫לואיס.‬
‫אני עושה את זה למען עתיד המדינה,‬ ‫ואתה יודע זאת.‬
‫שום דבר לא קורה ללא השגחתי הצמודה.‬
‫אני צריך שתבואי לתחנה.‬
‫בואי נדבר קצת.‬