NETFLIX UVÁDÍ
Včera unesli Martu.
Zdá se, že berou děti nezaměstnaným rodičům.
Tvá matka mi našla práci. Ale ta práce je pro pár.
Mám dělat, že jsem Sara? Promiň, nemůžu.
Tam tě píchnou.
Zastav.
Saro?
Přejdu tu blbou bariéru.
Běžte pryč.
Ty půjdeš k zápisu a zjistíš, kde je Marta.
Přijď zítra.
Zatkli tu holku, cos jí pomohla. Vyslýchají ji.
Po práci přijď do starých tunelů obchvatu.
Hugo! Promiňte.
Promiň, zlato.
HLEDÁ SE
Major vyšetřuje vraždu našeho drahého přítele Méridy.
Moje žena tu vakcínu proti tomu viru nakonec najde.
- Už testujete na lidech? - Jen na králících.
Připrav jim papíry. Brzy dceru dostanete.
Tady vaše podpisy.
Zabrala ta dávka?
Zatím máme pozitivní výsledky.
Odpočiň si, drahoušku. Zítra ti bude mnohem líp.
Co to je?
Já ti ho pohlídám.
Víš, co máš dělat.
Vím, kdo je ta hledaná.
- Dovnitř! - Stůj!
Nikdy ti to nezapomenu.
Žijeme v těžké době.
A buďte si jistí,
že naše nepřátele čeká jediné. Porážka.
Utíkejte!
Všichni jste zatčeni! Nikdo ani hnout!
Tudy! Policie! Pojďte!
Stůjte!
Ani hnout!
Rychle! Pohyb!
Jdeme!
Jdeme.
Bezpečnostní oddělení nás právě informovalo,
že dopadlo Carlose Castilla,
teroristu, který měl na svědomí vraždu majora Antonia Méridy.
- Julie. - Byl zastřelen…
Pojďte!
Stát!
Schovejte se!
Stát!
Už jsou asi pryč.
Vůbec ne, právě jsme přišli.
- Přísahám, nic jsem neudělala. - Vstávat.
Přísahám.
- Za nic nemůžeme. - Ticho!
Ruce za hlavu.
Jdeme.
- Jdeme. - Prosím…
- Neboj, jsem s tebou. - Drž hubu!
- Neboj se. - Jdeme!
Co s námi uděláte? Prosím.
Tak jdeme, levá pravá.
To snad pochopíš i ty.
- Neboj se. Ne! - Ne…
Ruce za hlavu, dědo.
Prosím.
- Prosím. - Stůj, dědo.
Prosím.
Stůj!
Přede mě.
Ne! Počkejte!
Počkejte! Nestřílejte.
Nic neprovedla. Je to moje žena.
- Je to má žena. - Ukažte ruce.
Nic neudělala.
Pracujeme u ministra zdravotnictví.
Tady mám papíry.
Ona nic neprovedla.
Doklady.
Zrovna jsme přijeli z Asturie.
Proto jsem zabloudila.
Neznám to tu. Šla jsem pěšky a nevím…
jak jsem se dostala sem.
A co ti dva?
Ty jsem neznala.
Lekla jsem se těch výstřelů…
a schovala se s nimi.
Povolení k práci v sektoru 1.
Pracujeme pro ministra.
Čekají nás u sebe doma.
Tohle není maloměsto.
Musíte být opatrní.
Ano.
Budeme opatrní, pane.
Až se příště ztratíš, nemusíš mít tolik štěstí…
A nevrátíš se domů.
Děkujeme.
Zmizte.
Pojď, zlato.
Počkej.
- Nezastavuj. - Počkej.
- Musím to říct Carlosovi. - Pojď domů.
- Hugo, počkej. Nech mě! - Poslouchej…
Co to děláš?
Julie.
Co je?
Carlos nepřijde.
Jak to myslíš?
Jak to víš?
Je mi to líto.
Julie, musíme…
jít.
- Pojď. - Nesahej na mě!
ZTRACENÉ DĚTI
ŽÁDNÝ STRACH
BUDUJ SVOJI BUDOUCNOST
VZPOMEŇ SI NA DÉŠŤ
VYSMĚJ SE JIM
VZPOMÍNKAMI PROTI ZDI
PRÁVA SE DOBÝVAJÍ
BARIÉRA
Enrique Jiménez,
nový šéf Bezpečnostního oddělení státu,
dopadl a zneškodnil teroristu, který zabil majora Méridu.
- Hajzl jeden zasranej! - Ticho.
Případ zůstává otevřený. Komisař Jiménez stále hledá možné komplice a odměna…
Dceruško!
Je mi to líto, Julie.
Saro.
Odteď jí budeme říkat Saro, jasné?
Sakra!
- Běž se umýt. - Ano.
Hugo, ty běž s ní. Otevři.
Ahoj Begoño.
Emilie, copak jste ohluchli?
Zrovna jsme sledovali zprávy.
Takže už to víš.
- Ano. - To o příteli tvé dcery.
A kde je ona?
To nevím.
Vůbec nic ti neřekla?
Chudinka! Neměla tušení, že spala s nepřítelem.
Dobrý večer, Begoño.
A co vaše dcera?
Zítra nám ji vrátí.
Přiveďte ji ukázat. Už jsem ji neviděla roky.
Je ti podobná?
- Ano. - Hodně.
Ano… Je to celá máma.
- Ale směje se jako já. - To říkáš ty.
Ano.
Jejda.
Už je pozdě.
Emilie?
Ano.
Jestli je Julia chytrá, jako že je,
určitě ví, že nejlepší bude se vydat policii.
Kéž bych jí to mohla říct.
Ano, řekni jí to.
Na nápravu není nikdy pozdě.
To ty přece dobře víš.
Begoño, jestli chceš,
doprovodím tě ke dveřím.
Dobře.
Přeju dobrou noc.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Sbohem.
- Dobrý večer. - Dobrý večer, Roso.
- Kde je syn? - U bazénu.
- Dáte si čaj? - Heřmánkový, prosím.
Přineste mi ho.
- Dobrou noc. - Dobrou noc, madam.
Sluší ti to.
Hotová řecká bohyně
vystupující na Olymp.
Jsem šťastná, synku.
Tvé matce se brzy podaří něco velmi významného.
- A co? - Víc neprozradím.
Ale jestli se to povede, vstoupím do dějin.
A budu ještě slavnější než tvůj otec.
Zasloužíš si to.
Mami.
Musím ti něco říct.
Povídej.
Byl jsem tam, kde zabili Méridu.
- Cos tam dělal? - To, co se v klubech dělá, mami.
Ale o to nejde.
Tak povídej.
Jde o to…
že táta to ví.
- Tys mu to řekl? - Nejsem blázen!
Ale jsem ve všech zprávách.
Hrozně mi vynadal.
Po zásluze.
To nic.
Já se o to postarám.
Mám to u tebe.
Co budeš chtít.
- Dobrou, synku. - Dobrou noc.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
Váš čaj, paní.
Je studený!
Ještě jednou, a letíš!
Mrzí mě to.
To mám radost, že jsem doma.
- Ahoj lásko. - Ahoj zlato.
- Jak to šlo? - Dobře.
Musela jsem to vyřešit osobně.
- Ahoj zlato. - Ahoj.
Jsem hrozně unavená a ospalá. Všechno mě bolí.
Moc pracuješ.
A taky stárneme.
Mluv za sebe.
Já se vůbec necítím stará.
Jistě, máš pravdu.
Stárnu jenom já.
Tys podepsala smlouvu s ďáblem, modelko.
Chceš tím říct, že jsem pořád přitažlivá?
Ne, jen tím chci říct…
že tě miluju.
Já tebe taky.
Luisi, miláčku.
Musíme být na Ivána hodní.
Potřebuje nás.
Hloupost.
Vždyť si z nás střílí.
Hraje si s ohněm.
Teď se budeš zlobit?
Moc ho rozmazluješ.
A on tě vodí za nos.
Co se děje?
Edurne mi řekla, ať jdu s ní.
Teď? To už je čas na snídani?
Myslím, že ne.
Tak kam jdeš?
To nevím.
Možná si pro tebe přijeli rodiče.
To je pravda, možná jo.
To máš štěstí.
Felipe, pojď.
Skončil zákaz vycházení v zájmu vašeho bezpečí.
Můžete se volně pohybovat.
Nezapomeňte mít vždy u sebe občanský průkaz.
Julie.
Dobré ráno.
Vyspala ses aspoň trochu?
Ne.
A ty?
Já taky ne.
Dej si… Chutná to skoro jako kafe.
Neboj se, že by tě poznali. Jste stejné.
A mně se tvoje vlasy takhle líbí.
Moc ti to sluší.
Vážně ti to sluší.
Že jo?
Paráda, že jo?
Jsem krasavec, o tom žádná.
Ale moc to nevytrubuju, na světě je spousta závistivců.
Álexi!
- Máš všechno? - Jo.
Určitě?
Třikrát jsem to kontroloval.
A co smlouva?
- Tu jsem zapomněl. - Álexi, prosím…
Hugo, tohle je to nejdůležitější, co v životě udělám.
Musíš mi věřit.
Věřím ti.
Bude tu na večeři.
- Hlavu vzhůru. - Čau rodino.
- Ahoj. - To bude dobré.
Díky.
Počkej, půjdu s tebou a otevřu obchod!
- Hlídej ji. - Budu.
Tohle se nepovede.
Nakonec pro mě přijdou a všechny vás ohrozím.
Poslouchej mě.
Všude tě hledají. Utéct by bylo nebezpečnější.
Zůstaň pár dní, než se to uklidní.
Jo.
Dokud se nevrátí Marta.
Dobře, dokud se nevrátí Marta.
Tak jdeme.
- Jdeme. - Jdeme.
Vstávat!
Dobré ráno!
Vstávejte, ospalci.
Vylézt z postelí.
Obujeme se, vezmeme věci na mytí,
vyčuráme se, umyjeme si ruce, vyčistíme zuby.
Jdeme.
Pojď, Carloto.
Pojďte, děti, nebo přijdeme pozdě. Triana už bude.
Půjdeme se umýt. Šupky.
Felipe,
tys nakonec neodjel?
Felipe, vstávej.
Je čas vstávat.
Felipe, probuď se.
- Dostaneš vynadáno. - Marto.
Pojď, jsi poslední. Už jdeme.
Pojď.
Jdeme.
Dobře, Lucasi. Běž na snídani.
Lucasi, bolelo to?
Trochu, ale bylo to rychlé.
Jdeme snídat, Lucasi.
Felipe?
Kde je Felipe?
Felipe!
Viděl někdo Felipa?
Je v ložnici. Neprobudil se.
Tak pojď ty, Marto.
Pojď.
Naše pravidla jsou jednoduchá.
Nebrat jídlo. Nekrást vodu.
Neodpočívat bez dovolení. Je to jasné?
Ano.
Snídaně se podává přesně v osm.
Pro paní čerstvé ovoce
a pro pána dvě minuty vařené vejce.
Paní rozhodla, že ty…
- Sara. - Saro,
se budeš starat o jejího synovce.
Pak ti dám jeho rozvrh a uniformu.
- Tobě, Hugo… - Ano.
… dám instrukce později. Jdeme.
Pamatujte, obsluhujeme zleva.
Pro paní odstředěné mléko.
Roso.
Chci vám poděkovat za tuhle šanci,
ani nevíte, jak je tahle práce pro naši rodinu důležitá.
Viď, zlato?
Ano, je to tak.
Tak dobře.
- Tak to nepokazte. - Jistě.
- Dobrý den, s dovolením. - Dobrý den, Roso.
Skvělé, výborně.
- Dobrý den, Roso. - I vám, paní.
- A dcera? - Odjela brzy ráno.
Pane?
- Dobré ráno, teto Almo. - Dobré ráno.
Dobré ráno, strýčku Luisi.
Dobré ráno, šampióne.
Ahoj Saro.
Hugo, ty jsi inženýr, viď?
Ano.
Půjdeš se mnou. Dám ti něco na starost.
Jestli tě může Rosa postrádat.
Jak si přejete, pane.
Na krájení brambor inženýra nepotřebuju.
- Dobré ráno, Roso. - Dobré ráno.
Dobrý den, rodinko.
Ještě v pyžamu?
- Asi se vrátíš do postele. - „Dobré ráno, Iváne. Jak ses vyspal?“
Zkus to, tati, aspoň jednou. Schválně, co to udělá.
Zkus dělat něco užitečného. Schválně, co to udělá.
Nezačínejte. Bolí mě hlava.
Kávu, prosím.
Tenhle zabil Méridu?
Ztroskotanec.
Vypadá jak maniak.
- Nebo jako hajzl, co? - Už mlč.
Doufám, že ho mučili, než zemřel.
- Děláš si prdel? - Prosím tě!
- Ona mě opařila! - Ukaž.
- Bolí to? - To bylo schválně?
Ukaž mi to.
- Bylo to schválně? - Iváne, nech ji.
Ukaž. Opařil ses? Bolí to?
Saro, běž pryč.
Promiňte.
Promiň.
- Moc se omlouvám. - To nic.
- Přísahám… - Mám je propustit?
Je teď nervózní kvůli své dceři. Víte…
- Ty ji bráníš, Roso? - Ne.
Rozhodne tvá matka.
- Ale byla to nehoda. - Nehoda?
Ano, Iváne.
Každý dělá chyby, včetně tebe.
Máš za ně zodpovědnost, Roso.
Ještě jeden přešlap, a vyhodím tě taky.
Ano, madam.
Poslední šance.
Přimluvila jsem se kvůli vaší dceři. Ať už se to nestane.
Děkujeme.
Promiňte.
Hlídej chlapce a ovládej se.
- Problémy nech doma. - Ano.
Běž se převléct.
Promiň.
Já jen… Přísahám, že…
Nemůžu dostat z hlavy, že…
Že ho zabili jako psa.
- Uklidni se. - Promiň.
Hajzlové.
Tak jo.
V zájmu vašeho zdraví je přísně zakázán vstup
osobám, které neprošly prohlídkou…
Poslouchejte.
Álex Mújica?
Hlaste se.
Álex Mújica?
Jste hluchý, nebo co?
- Álex Mújica! - Můžu?
Nesu dokumenty pro Álexe Mújicu.
Pracovní povolení jeho bratra.
Jsou nezbytné.
To jsem já.
V zájmu vašeho zdraví je přísně zakázán vstup osobám,
které jsou nemocné, nemají doklady nebo jsou nevhodně oblečeny.
A ty jsi…
- Dala jsem včera bratrovi špatný papír. - Jaký?
Přílohu ke smlouvě. Máte zelenou místo modré.
Takže mi dej tu modrou.
- Tuhle? - Ano.
A já ti dám tuhle.
Ale…
Těšilo mě. Už půjdu.
- Počkej, teď nemůžeš odejít. - Prosím?
Ne, jestli se vyznáš… teda vyznáte v papírech,
mohla byste jít k okénku se mnou…
Nechci se dostat do potíží.
Jde o mou neteř.
Prosím.
V zájmu vlastní bezpečnosti
mějte propustky a doklady připravené k předložení policii.
Byl bys překvapený,
kolik sem přivedeme lidí,
co vůbec nic neví.
Máme to s těmi zadrženými kříž, viď, Navarro?
Díky tomuhle si vzpomeneš i na dědečkovo číslo občanky.
Říkám vám, že nic nevím.
Tak znovu.
Když jsi zabil Méridu, byl u toho ještě někdo?
Já to nebyl. Nevím, kdo to udělal.
- Znáš tuhle ženu? - Ne.
- Ne? - Ale ano, znáš.
- Jo. - Říkám, že ne.
Chodíš s ní.
Jak to víš?
Tak to tvoje holka zabila majora Méridu?
Co jste mi to kurva dali?
Paráda, ne?
Byla to ona, viď?
- To ona zabila majora Méridu? - Ano, ona.
Je úžasná a zachránila holku, kterou ten parchant znásilnil.
- No konečně. - Nikdy ji nenajdete.
- Je mnohem chytřejší než vy. - Jistě, a taky mnohem hezčí.
Škoda, že už ji nikdy neuvidíš.
Aspoň ne živou.
Ale mrtvolu mu ukázat můžeme, ne?
Jo, mrtvolu jo.
Dobrá práce, kámo.
Zabijeme ho?
Ještě nevím.
- Pane, auto je připravené. - Hned přijdu, Raii.
Jen Hugovi něco ukážu.
- Ty jsi z Asturie, viď? - Ano, pane.
Ukážu ti jednu krásku, která je taky z Asturie.
To je nádhera.
Patřilo mému otci.
Co s ním je?
To nevím.
Nefunguje.
Už roky ani neškytne. Navíc na to nejsou náhradní díly.
Uvidíme, co se s tím dá dělat.
Klíčky jsou v zapalování.
Jestli to spravíš, snesu ti modré z nebe.
Jistě, pane.
- Do toho. - Díky.
- Za pět minut jedeme. - Ano, pane.
- Pomoz Hugovi, kdyby potřeboval. - Samozřejmě.
Tak co? Jak to vidíš?
Dokážeš ho opravit?
To nevím.
Nevíš?
Tohle před ministrem neříkej.
- Podáš mi kombinačky, prosím? - Jasně.
Poslyš, kámo, nevím, kdo ti tuhle práci dohodil,
ale varuju tě. Tohle je moje garáž.
- Rozuměls? - Ano!
Pusť mě, prosím.
Dobře, Asturiánku. Radši buď hodný.
Myslím, že ne.
Teď mě poslouchej.
Děláš drsňáka, ale já to umím líp.
A víš proč? Mám dceru, která potřebuje,
aby tátu nedostali sráči jako ty.
Mám tady práci, a ty mě necháš ji dělat.
Po dobrém, nebo po zlém.
Chápeš?
Raii, jedeme.
Už jdu, pane.
To je všechno.
Bezva.
Další.
Chviličku.
Jak „další“? A kde je moje neteř?
Vláda vám pošle dopis po projednání vašeho případu.
Po jakém projednání? Co sakra chtějí projednávat?
- Slečno… - Dobrý den. Vaše doklady.
Počkejte, prosím.
Podívejte se, přinesli jsme všechny dokumenty, rodiče legálně pracují.
Můj klient chce jen vědět, kdy a jak dívku vrátí.
- Stráž! - Bez ní neodejdu.
- Jdeme. - Slyšíš?
- Pojď! - Nemůžu!
Zatknou tě!
Nashledanou.
Pusť mě! To je banda kreténů.
Zasraná země! Zasraná vláda, zasraná díra!
- Do hajzlu! - Klid.
Já to chápu. Ale oni ji vrátí.
Že to chápeš?
Jak to vůbec můžeš chápat?
Jsi jako oni. I když si hraješ na hodnou.
- To neříkej. Vždyť ti pomáhám. - Víš co?
Chci jen zpátky svou neteř. Poradím si i bez tebe.
Do prdele!
Kurva!
Do prdele!
Chováš se jako blbec. Pojď se mnou, než tě zatknou.
Pěkně ponurý, co?
Kam jdeme?
V zájmu vašeho zdraví je přísně zakázán vstup osobám,
které neprošly prohlídkou nebo které vykazují jakékoli příznaky nemoci.
Pro případ nouze. Tabák, jako kdysi.
Tak jo, jednu dohromady.
V zájmu vlastní bezpečnosti
mějte propustky a doklady připravené k předložení policii.
Nechovej se jako blázen. Je to nebezpečné.
Chci jen svoji neteř.
Vždyť ji ukradli!
Aby jí dali vzdělání a životní úroveň,
kterou jí teď vy nemůžete poskytnout.
- Co je na tom zlého? - To je vtip?
Ne.
Ty jsi z toho všeho nadšená, ne?
Jsem šťastná.
Máme všechno, co k životu potřebujeme.
Vláda nás chrání a stará se o nás.
Co bychom si bez tohohle režimu počali?
PŘIDEJ SE K NÁM
Budu tě čekat večer u mě doma. Můžeme si v klidu promluvit.
V blocích pro personál.
Co ty na to?
Samozřejmě.
Dále.
To je úžasné, vidíš to? Víš, co ta čísla znamenají?
To je ono!
Máme to!
Nepotřebujeme testy na zvířatech a antigeny.
- Měly to děti. - Všechny ne, Almo.
A ne vždy. Je tu spousta rizik.
Vyšší dávku nevydrží. Neměli bychom… Almo, prosím!
Tomási, při výzkumu se musí riskovat.
Marie Curie a Galileo riskovali vlastní životy.
- Bojujeme za miliony lidí. - Jsou to děti, Almo.
Jsou víc než to.
Někteří jsou andělé.
Moji andělé!
Pojď, Ariadno.
A ještě…
Výborně.
Dani, pojď k nám.
A ještě Triana. Ostatní půjdete s Carmen, ano?
Výborně.
A my teď půjdeme svačit. Honem!
Kdo si dá jogurt?
- Já! - Já!
Tohle jsou ty výjimečné děti.
To je zázrak!
Kdyby jen věděly, co znamenají…
Kdo to všechno sní?
- Já! - Já!
Začneme?
Všechno to zbaštíme.
Tak začneme.
Děti, Paní ředitelka nám poví pohádku.
- Ahoj. - Pojďte všichni.
- Ahoj princezno. - Ahoj.
- Panenko moje. - Ahoj.
Ahoj.
Ahoj šmudlo. Kdopak je šmudla?
Kdo chybí?
Felipe.
Promiňte, nestihli jsme opravit seznam.
Máte rádi pohádky?
Ano!
Jednu vám povím.
- Bezva! - Jo!
Byly jednou jedny děti, které byly…
moc a moc statečné.
Zachránily spoustu lidí.
Ty děti byly úplně malinkaté.
Některým byly sotva tři roky,
jako tobě,
a neměly tatínka ani maminku.
A protože byly na světě samy,
tak se hezky skamarádily
a byly silné.
Ty děti se vydaly na dlouhou cestu.
A víte proč?
Protože měly v tělíčkách
poklad, který…
který byl moc a moc důležitý.
Moji andílci.
Sergio, nezastavíme tu na chvilku?
Dobře.
- Můžu jít na průzkum? - Ano, jen běž.
- Zůstaň na dohled. Ano? - Dobře.
Zastavil se čas.
Není práce, žádné povinnosti…
Nikdy nezestárneme.
Miluju tě.
Poslouchej, nepůjdeš sama.
Půjdu s tebou.
Sergio?
Sergio!
No tedy! Kde jsi byl?
Co to máš?
Dárek.
Dárek?
Pro mě?
Kdes to našel?
- Tam? - Ano.
Co to děláš?
Ten přívěsek patřil mé dceři.
Kde je tvoje dcera?
To nevím.
Sergio, co je to za písmena?
SLV
Ano, pojď se mnou.
Podívej, tam pracuje moje teta.
- Ty jsi Álex, viď? - Begoño, ahoj.
- Jak je? - Dobře, a tobě?
Dobře, celý den řeším papíry k zápisu.
Takže už nejste na návštěvě.
Zůstanete tady.
Dobře děláte.
Naše město je bohaté a bezpečné, uvidíš.
Samozřejmě.
Když budete dělat, co vám řeknou,
a vyhnete se problémům, jistě.
Venku je spousta lotrů, co se snaží zničit systém.
Páni.
Co to tu máš?
- Papíry na zápis. Samé nudné věci. - Ukaž.
Jen jestli je vše v pořádku.
Podíváme se.
Je tam všechno, ne?
Tak, tady je číslo registrace…
To nesmíte ztratit.
Všechno se zdá být v pořádku.
No, jestli máš nějaké otázky,
- jsem tady. - Přijdeme za tebou.
- Musím dovnitř. - Perfektní.
Ahoj.
Tak nashle.
- Ještě něco. - Povídejte.
Kdyby se náhodou ozvala Emiliina druhá dcera Julia,
dej mi vědět.
- Bude to pro všechny lepší. - Jistě.
Tak už ho nezdržuj.
- Jen jsme se seznamovali. - Na chvíli tady zůstanou.
- To jsi chtěla vědět, ne? - To už mi řekl.
Ráda vidím v domě nové tváře, a hezké kluky obzvlášť.
- Ano. - Díky.
Až budeš moct, doneseš mi kopii jejich dokladů.
Jistě, jak je budu mít, donesu ti je.
- Těšilo mě. - Nápodobně.
- Ahoj. - Ahoj.
Kde jsi to vzal?
Sakra, omylem mi to vypadlo.
Kdes to vzal? Kde jsi to našel?
Na ulici. Viděl jsem to a vzal to.
Příště nebuď blbej a nezvedej to.
Nebo to aspoň nenos sem.
Všechny jsi nás ohrozil!
Omlouvám se.
To není hra. Tady se zabíjí i za menší věci.
Chápeš to?
To je ale parádní auto!
Líbí se ti?
- Můžu dovnitř? - Později.
Běž si říct Manuele o sváču. Ano?
Pak půjdeme nahoru. Běž!
- Hugo. - Ano?
Podívej.
- Kdes to vzala? - V popelnici.
U Střediska lékařského výzkumu.
Alma je ředitelka.
- Paní domu. - Ano.
- Musíme si promluvit. - Ne.
To není dobrý nápad.
Ahoj.
Pojď dál.
Moc ti to sluší.
Jdu nevhod? Nechceš se obléct, nebo tak?
Nechtěl jsem přijít pozdě.
Jsme sami?
Zatím se uklidni.
Máme čas.
Hodně času?
Kolik lidí má přijít? Bude nás hodně?
Poslouchej hudbu.
Není to proti pravidlům organizace?
Máš moc hezký pokoj.
Jsem ráda, že se ti líbí.
Kam jedeš?
Vyzkoušet auto.
Požádal mě o to pán.
Tak ušetříme benzín a odvezeš nás na trh.
Pojď, Manuelo.
Ne, možná radši ne…
Radši půjdeme pěšky. Ještě se rozbije, máme moc práce.
A ty se brzy vrať.
Samozřejmě.
Pojď, Manuelo.
Sakra!
Pojď, pojď.
Neopovažuj se zvednout.
To je život, co?
Před dvěma dny jsem byl někde, kde byl největší zážitek chytat kobylky.
Teď je všechno…
nepředvídatelné, vzrušující a…
a taky strašné.
Ukradli mi neteř.
To už jsi mi říkal stokrát.
Protože mě to sere a nemůžu to dostat z hlavy.
Ale taky jsem šťastný.
Protože jsme se poznali a…
A nejenže se máme rádi, ale taky máme stejné názory.
To je důležité…
Nemáme stejné názory.
- Vůbec ne. - Co to děláš?
Dej tu zbraň pryč. Co to děláš?
Já nic neudělal.
- Prosím. Já nic neudělal. - Přesně.
A taky už nikdy nic neuděláš.
Nehýbej se.
Nezkoušej křičet.
Ano? Kdo je tam?
Jsem Álexova teta. Musím s ním mluvit, prosím.
Nic nedělej, prosím.
Pojď.
Řekni jí, že jsi v pořádku, ať jde pryč.
A přesvědčíš ji.
Nebo ji taky zabiju. Dělej.
- Ahoj Emilie. - Obleč se.
Jdeme. Přišla jsem pro něj.
- Obleč se. - No jo.
Jenže váš synovec nikam jít nechce.
My se bavíme.
On se nebaví.
Raději nás nech jít. Prosím.
Je mi líto.
Jen plním rozkazy.
Běž se obléct.
Běž se obléct, hochu.
- Co děláš? - Zachraňuju ti zadek.
Rozházej věci.
- Jsi na straně odboje? - Nejsem nikde.
Jsem na straně rodiny, i tebe.
Co to je?
Deník informátorky.
Jdeme.
Zastav.
To je ta budova.
Co to děláš?
Tady to vypadá opuštěně.
Dělejte!
Prostěradla ven a ustlat. Rychle.
Pořádně, Carmen!
Počkej.
Čisté povlečení.
Všechny postele budou čistě povlečené.
Hugo.
To snad ne.
Marto!
Dokážeš mi souvisle říct, co se děje?
- Ano. - Tak povídej.
Nesmíš mě zmínit.
Neříkej, že mě znáš, a už vůbec, že jsme rodina.
Nikdy o mně nemluv.
Jestli chce žít, řekne nám, kdo je jeho kontakt.
Nikdo mi nic neřekne, protože v těch sračkách jedete všichni!
Já jen plnil rozkazy.
- Čí? - To nechtějte vědět.
Můj muž je pro tuhle zemi velmi důležitý.
Jsem cenná. Ty ne.
Ahoj.
Nemáš jméno?
Luisi.
Dělám to pro budoucnost téhle země a ty to víš.
Nic se nebude dít bez mého přímého dozoru.
Půjdete se mnou na komisařství.
Jen si trochu popovídáme.
Julie.
Překlad titulků: Anna Perglerová