NETFLIX PRESENTERER
Kona mi kommer til å finne en vaksine mot viruset.
-Får du teste på mennesker? -Bare marsvin.
Er det bare du som er ansvarlig for å holde ungene skjult her?
Hun ga ordrene, Alma López-Durán.
Ministerens kone. Signaturen hennes er på alle rekvisisjoner.
Vi oppdaget at noen barn utviklet antistoffer mot viruset.
Vi mistet flere barn.
Vi dro til CIM i kveld og så datteren vår.
Glad i deg, Marta. Jeg kommer tilbake.
Fort deg tilbake.
Det var lik på likhuset. De var ikke eldre enn ti.
Hjelp oss. Moren min sa alltid at du var en snill mann.
-Få dem ut. -Hvor er barna?
Datteren min var her!
Ser du denne notatboken? Det er en liste over folk de vil ta
om vi ikke advarer dem først. Memorer adressen.
-Hjelp! -Husker du meg?
Jeg hjalp ham med noen papirer. Han var ny i Madrid og virket veldig naiv.
Dette er Álex. Dette er Daniela, datteren min.
Hvorfor støter jeg stadig på deg? Så uflaks jeg har.
For en ræva revolusjonær!
Sara Pérez Noval? Du må bli med til stasjonen.
-Jeg lar ikke kona dra alene. -La oss dra, da.
Dere er veldig pene.
Jeg har noen ting til Julia, hvis du ser henne.
Carlos' eiendeler. Og det er mer. Asken hans.
Julia vil nok ha den.
Du blir her. I morgen tidlig tar vi en prat igjen.
Finn henne.
Hvordan finner jeg ut hvor hun er?
"Ikke glem meg. M." Hvorfor ikke skrive hele navnet?
Kanskje de ikke hadde tid.
Jeg tenker på Carlos…
…og faren min.
Han satt nok i en sånn celle da de tok ham.
Stakkars.
Det går bra.
Nå tar de meg.
Jeg nekter dem.
Ok?
IKKE VÆR REDD
BYGG FREMTIDEN
HUSK REGNET
LE AV DEM
MOT MUREN, MINNET
RETTIGHETER MÅ FORTJENES
Hei, Marta.
Slapp av, kjære. Ikke vær redd. Jeg er Alma.
Jeg fortalte en historie. Jeg passet på deg på CIM.
Husker du meg?
Ja.
Vi kjører deg til foreldrene dine.
-Gjør dere? -Selvsagt. De gleder seg sånn.
Men du må gjøre noe veldig viktig.
Du er vel frisk?
Si til dem at du er frisk, at ingen gjorde noe rart med deg.
Kan du det?
Ja?
Dette er sønnen min, Iván.
Jeg er også mamma.
Jeg var ofte bekymret for ham,
selv om han alltid hadde det bra. Men sånn er foreldre.
Vi bekymrer oss for barna våre hele tiden.
Du er så vakker…
…smart…
Jeg vet at du kan berolige foreldrene dine.
Jeg vet det.
Lover du å gjøre det?
Lover du?
Kom igjen. Kom hit.
Frue.
Du må forlate rommet.
Jeg drar ikke før du sier hvor datteren min er.
Mamma?
Hva gjør du her? Du burde ikke kommet. Det er farlig.
Hva har skjedd?
DE USKYLDIGE
Jeg elsker deg.
Jeg vil alltid elske deg.
For din egen sikkerhet, ha passerseddel
og ID-papirer synlige hele tiden og vis dem til politiet.
Du må dra, kjære.
-Vær så snill. -Vi må få deg ut av byen.
-Om de vet at du ikke er Sara… -Vel…
…vi er ikke helt sikre på det.
-Nei? -Ikke nå.
Jeg snakker med datteren min. Kom.
Hør her, Julia.
Det er veldig farlig for deg å bli her.
Jeg vil ikke dra.
Men hvis du blir, dreper de deg, kjære.
Hva om vi…
…bare denne ene gangen…
…klarte å lure dem?
De kan ikke alltid vinne. De kan ikke skille oss igjen.
Jeg ber deg, kjære…
Jeg orker ikke å miste deg.
Jeg hadde ikke taklet det om du ble drept.
Jeg kan ikke miste et barn til.
Jeg kan ikke…
-Álex. -Ja?
Kom hit.
Ja, Emilia.
Husker du veien tilbake til den bygningen?
-Ja. -Bra.
Du må tilbake.
Si at det haster. De må få ut datteren min så fort som mulig.
Sier de at det ikke er plass, så insister.
Ikke godta et nei, ok?
Bra.
Hvor skal vi?
Vet du hva? Vi fant kjæresten din, Julia.
Hun later som hun er søsteren, Sara. Hun er modig.
Vi ga henne asken din, og hun felte ikke en tåre.
-I motsetning til moren din. Hun besvimte. -Din jævel!
Pass munnen din.
Flekkene representerer alle som har dødd ved denne muren.
Du blir… Hvilket nummer er det?
Aner ikke.
Bare én til.
Gjør det, da!
Med glede.
Et øyeblikk.
Jeg kom til å tenke på…
…at ingen leter etter deg.
Ingen venter på deg. Du eksisterer ikke lenger.
Det er vel ikke nødvendigvis dumt?
Det er dumt for deg, du er visselig bare et spøkelse nå, men…
Det kan være bra…
…for moren din…
…og kjæresten din.
Tenk på det.
Om du jobber for meg…
…skal jeg ikke arrestere dem og skyte dem i hodet her vi står nå.
Da lar jeg dem leve.
Deg også.
Hva sier du?
For din egen sikkerhet, ha passerseddel
og ID-papirer synlige hele tiden og vis dem til politiet.
Kom igjen.
Hva er det?
Kan jeg komme inn?
Ok. Du kan ikke komme hit uanmeldt.
Svigerinnen min må ut av landet.
-Når drar neste transport? -Den er full.
-Jeg spør bare fordi hun er i livsfare. -Skjønner du ikke? Du må gå.
-Du kan ikke bli. -Helvete, Iris! Du hjelper folk.
Ikke i dag. Hør på meg.
Ikke så høyt. Er dere gale? Og hva gjør du her?
-Hva skjer? -Det angår ikke deg.
-Jeg kan hjelpe. -Kom deg ut.
Hvor skal du?
-Hvorfor er han tilbake? -Han drar.
Hun er syk.
Hun skal dra i kveld.
Bli med meg.
Du blir her.
Skal jeg holde ham litt?
Kom! Kom hit, for pokker!
Hva er det?
Gå til side.
HELSESJEKK
Se!
Obligatoriske helsesjekker vil finne sted neste tirsdag fra klokken 8:00 til 16:00.
Stopp, barn! Gå og lek der borte.
Bestemor!
Marta!
Elskling!
-Du store! -Marta!
Pappa!
-Marta! -Pappa!
Elskling.
Hvordan har du det?
Marta, vennen.
Hvordan kom du deg hit?
Tusen takk.
Ikke takk meg.
Jeg er bare glad jeg kunne redde datteren deres.
Kom!
-Går det bra? -Ja.
Takk.
Jeg er Emilia.
Alma.
-Takk, Alma. -Hyggelig å møte deg.
Takk.
-Kan jeg få et glass vann? -Selvsagt! Kom inn.
Alma.
Takk.
-En venn av mannen min, ikke sant? -Ja.
For mange år siden.
Mange…
Rart, han har ikke nevnt deg.
En ministers liv: folk kommer og går hele tiden.
Man glemmer noen. Politikk… Sånn er det.
Trenger du noe?
-Nei, takk. -Jeg kan sende mat, klær…
-Jeg har masse klær å gi bort hjemme. -Vi trengte barnebarnet mitt.
-Og nå er hun her. -Unnskyld meg. Takk.
Ja?
Hold deg frisk, ikke drikk vann fra usertifiserte brønner.
Så alt er i orden, vennen?
Er du sikker?
Ja, pappa, jeg har sagt det.
Du vet du kan fortelle oss alt. Hva som helst.
-Jeg vet det. -Ok.
-Vil du ikke si noe mer? -Om hva?
Jeg vet ikke, hva som helst.
Har du ingenting å si?
-Alt var bra, pappa. -Er du sikker?
-Se på meg. Er du sikker? -Ja, la meg være!
Det går bra. Slapp av. Vi har bare savnet deg veldig.
-Veldig. -Perfekt. Jeg kommer straks.
Beklager, jeg må gå. Vi ses hjemme etterpå.
-Ja, selvsagt. -Takk.
Ha det, Marta. Vi ses snart.
Ha det.
-Hvor mye lenger? -Vent!
Prøv å roe ham ned.
Rolig…
Det er tomt for melk. Babyen må spise.
ETTERFORSKNING
Faen!
-Dra, fort! Politiet! -Hva?
-Politiet! -Løp.
-Hva med babyen? -Ta ham med!
Politi! Åpne!
Åpne!
Det er rapportert om uregistrerte i leiligheten.
Nei, det er ingen her.
Vi tar en titt uansett.
Soverommet?
Foreldrene mine.
De er gamle. Han er funksjonshemmet. Skal jeg vekke dem?
Hva er galt, kjære?
Ingenting, pappa. Sov videre.
VI SKAL EROBRE FREMTIDEN
…bli hjemme etter solnedgang.
-Hva gjør du? -De overvåker oss.
-Fordi du ikke holder deg til dine egne. -Nok tullprat fra deg.
-Babyen er syk. Du må ta ham med hjem. -Du vet jeg ikke kan gjøre det.
Å, beklager.
Selvsagt ikke. Du drar gjerne til sektor to, men problemene blir her.
Ministerens datter får passere muren uten problemer.
-Gi meg babyen. -Nei. Jeg tar meg av ham.
Du har vært her i fire dager, du kjenner meg ikke.
Hei… Vær forsiktig ved muren, ok?
Jeg kan passe på meg selv. Det er ikke min feil at jeg er den jeg er.
Du har rett.
Det er det vi har til felles.
Vi valgte ikke hvor vi ble født.
Herr minister, frue.
En sykepleier fant ham for en time siden.
På kontoret.
Det er ikke et hyggelig syn.
Kanskje du bør vente utenfor.
Nei.
SJEFSFORSKER
Alma, går det bra?
-Vil du dra? -Nei.
Dette er mitt ansvar.
Alma.
Gå ut, er du snill.
Gå ut.
Dette er nok tøft for henne.
Først barna, og nå dette.
Sto de hverandre nær?
Dere må undersøke om det ligger noe kriminelt bak.
Først finner vi ut om barna.
Så henger han seg. Praktisk talt en signert tilståelse.
Ting er ikke alltid slik det ser ut.
-Ikke vær redd. Jeg holder deg oppdatert. -Gjør det.
Alma.
Jeg er virkelig lei for det.
Det betyr at du ikke trodde meg.
Ikke si det.
Beklager at det endte slik.
Vi jobbet sammen i årevis…
Dette er helt ufattbart.
Vi kjenner aldri folk så godt som vi tror.
Gjør vi vel?
Jeg vet ikke hvem jeg kan stole på.
Hva med meg?
Nei?
Jenta er iallfall hos foreldrene.
Stakkars lita.
FREMTIDEN TILHØRER OSS
Daniela!
Går det bra?
Hvem er babyen sin?
Bli med inn.
Jeg skal fortelle alt. Han er sulten.
Han er ikke fire måneder engang.
-Han er skitten, må være fra sektor to. -Ikke si det.
-Mange av oss bor i sektor to. -Er han ikke litt blek?
-Ikke si at han også er syk! -Han er nok bare sulten.
"Er nok…" Jeg går ikke nær ham. Ikke du heller, Sergio. Kom.
Alle må ikke bli syke.
Han er ikke smittet, slapp av.
-Babyer smittes ikke av viruset. -Er du lege nå?
Hvis moren din ser den, må vi desinfisere hele kjøkkenet.
Daniela, hva skal du gjøre med babyen?
-Han tilhører vel en familie. -Sergio!
Er du her? Kom.
Trenger du noe?
Hvem er det?
Daniela tok ham med fra sektor to.
Men vi kan ikke si at han er skitten.
Jeg skulle til å si det.
Jeg kommer om ti minutter. Start møtet. Jeg er på vei.
Jeg drar.
Noen henter babyen.
Hva? Hvem?
Et barnehjem.
Et barnehjem? Stakkars liten!
En udokumentert baby fra sektor to.
Babyen til en såkalt venn, hvis navn du ikke vil si.
Skal jeg ringe politiet? Fortelle om ham, og at du kjente moren hans?
De hadde fortalt meg det du ikke forteller.
Men pappa…
Det er babyens skjebne.
Hva tenkte du på?
Hvordan går det?
-Jeg er ferdig med to ark. -La meg se.
Vis meg, skatt.
Perfekt! Du er smart som moren din.
-Hei! -Det er onkelen din.
-Marta! -Onkel Álex!
-Fy faen! -Hei! Du vet du ikke skal banne.
Unnskyld! Jeg har bare savnet deg sånn.
-Visste du det? -Ja.
Virkelig?
-Gjorde du? Selvfølgelig. -Slutt!
-Ditt lille rumpetroll! -Be ham slutte. Slutt!
Det gjør vondt.
-Hva gjør vondt? -Ingenting.
Få se hvor det gjør vondt.
-Her? -Ikke si det til pappa.
-Nei? -Ok.
Hvem stakk deg sånn?
Det var bare vaksiner.
Vaksiner? Mot hva?
Fordi jeg er et unikt eksemplar.
Et hva?
Hvem sa det?
På det sykehuset.
En kveld da vi skulle tilbake til soverommet,
rømte vennen min Felipe og jeg.
Vi gikk til et sted…
…hvor damen og mannen i en hvite frakker…
…så på bilder.
UNIKE EKSEMPLARER
NAVN - FØDSELSDATO
Bilder av barna som var der.
Det sto at vi var unike eksemplarer.
De er så vakre…
Hva betyr "unik"?
Vel, det er det vi allerede vet.
At du er ei veldig spesiell jente.
-Jenta mi. -Jeg åpner.
Iris?
-Hvor er babyen? -Daniela tok ham.
-Iris? Lenge siden sist. -Ja.
Skal hilse fra pappa.
-Takk. Hils tilbake. -Hvordan fant du oss?
Jeg har vært her mange ganger…
…med faren min.
-Alle møtene fant sted her da jeg var fem. -Hva er det?
-Hvorfor er du her? -Babyen.
Faren hans venter på den andre siden. Han må bli med i kveld.
Med bilen datteren min ikke kunne ta?
Jeg er lei for det. Álex, kan du hente babyen?
Jeg?
Babyen må dra.
Det kan være måneder til neste sjanse.
Han kan dra…
…om datteren min får plass i kveld. Noen må ta med seg babyen.
Må jeg risikere livet i sektor én, vil vi ha noe tilbake.
Jeg må sjekke.
Selvsagt. Gjør det, men si til faren din at det ikke kan diskuteres.
-Denne er til deg. -Hva da?
En mappe fra CIM-forskeren.
Har du lest den?
Drittsekk. Gir meg skylden for det som skjedde med barna.
Du må kvitte deg med den.
Brenn den.
Og ta det med ro.
For dette…
…er den offisielle rapporten.
Bare forskeren har lest den der.
Jeg kan ikke få takket deg nok.
Av hensyn til din helse og sikkerhet slipper du ikke inn dersom du…
Hei, gutt.
-Du er ny? -Jeg?
-Ja. -Hva?
-Aldri sett deg her før. -Nei?
Jeg har vært utenbys en stund, så…
-Det er min første dag her. -Ja? Hvilken hage fikk du?
En vanlig hage med trær og blomster.
-Offentlig senter eller privat? -Unnskyld?
Vent på meg.
Du slipper ikke inn dersom du er syk…
Hei. Jeg er Álex. Jeg skal møte broren min Hugo, han jobber her.
Ja, og du må ikke forstyrre ham på jobb.
Det er veldig viktig.
Si det til meg, så gir jeg beskjeden videre.
Hugo!
Unnskyld meg.
-Hva gjør du her? -Slapp av. Hvor er Julia og Daniela?
Vi må ta en prat.
Beklager, Rosa! Det skjer ikke igjen! Kom.
Álex, hva er det?
Hvor er babyen?
Han sover. Faren min ringte et barnehjem.
Ok.
-Ut. Dere kan ikke snakke her. -Et øyeblikk, Rosa.
Nei, ut. Dere kan ikke være her.
Gi oss et øyeblikk.
Ok.
Jeg vil ikke vite det.
-Babyen har en far. -Flott!
På den andre siden.
-Bra. -Det er gode nyheter.
Vi må ta ham med nå. Transporten går snart.
Jeg skal gjøre ham klar.
Det er plass til deg også, Julia.
Hva?
De vil at du skal ta barnet.
Jeg?
Nå?
Vil de at jeg skal dra nå?
Faen!
Får jeg ikke engang si farvel til mamma?
Eller Marta?
Det er for forhastet, Álex.
Det må finnes…
-Det må komme en ny sjanse. -Hugo.
Jo lenger hun blir, jo farligere er det.
Kanskje hun ikke får en ny sjanse.
Hei!
Hvor skal dere?
Kom hit.
Bli her.
Hva har du der?
Fy faen!
-En unge? -Ja, en baby.
-Var du gravid? -Nei.
-Gratulerer! -Nei… Det er en lang historie.
Vi må dra, beklager.
Kan du la være å nevne dette til foreldrene dine? Vær så snill?
Min munn er lukket.
-Takk. -Lukket.
Jeg tar det med i graven.
-Kom. -Bare…
…gi ham mitt navn.
Når ser jeg deg igjen?
Snart.
Når?
Jeg vet ikke. Snart.
-Når? -Når jeg kommer meg unna.
Hva ville skjedd om mannen din så mappene jeg ga deg?
Han ville ikke gjort det jeg gjorde.
Jeg elsker deg mer.
Vi har vært gift i 20 år.
Hva vet vel du?
Rosa!
-Minister. -Har de fra barnehjemmet kommet?
Hva er det?
Snakk med datteren din.
Ha ID-papirene klare i tilfelle det er kontroll.
Babyen har vel papirer?
Utrolig…
For din egen sikkerhet, ha passerseddel
og ID-papirer synlige hele tiden og vis dem til politiet.
-For en søt baby. -Ja.
Sønnen din?
Ja, vi jobber for helseministeren. Vi dro for å vise ham babyen.
De hadde ikke sett ham. Nei? De hadde ikke sett deg.
Passersedler.
-Ja. -Ja.
Takk.
Dette er en midlertidig seddel. Utgangskoden er ikke aktivert.
Hva?
Hvor jobber du?
-Jeg… -Han jobber med oss.
-Hos ministeren? -Ja.
Ja, jeg begynte nettopp… i dag, som…
-…gartner. -Det er første dagen.
Hør her.
Det er første dagen. Sjefen var ikke hjemme.
Er det viktig å aktivere utgangskoden?
-Følg meg. -Hør her…
Alle tre.
Hvorfor alle tre? Jeg mangler papirer. De kan dra.
Vær forsiktig.
Hva? Tok de ham?
-Daniela, fortell meg hva som foregår. -Slapp av, pappa. Babyen har en far.
-De skal levere ham. -Vet du hvor mye trøbbel du er i?
-Som vi alle er i? Og hvorfor? -Det er tøft der ute.
-Vi må gjøre noe. -Ting…
…er så bra som de kan bli.
Du vet ikke hva landet gikk gjennom for å komme hit.
-Ja. -Det er fra kontrollposten ved muren.
-Det haster. De vil snakke med deg. -Ja, hva er det?
Ja.
Skjønner.
Greit. Jeg kommer straks.
Dine venner og barnet ble tatt.
Hva forventet du?
Kjenner du dem?
Ja, det gjør jeg. Alle tre jobber for meg.
Gi meg babyen.
Babyen tilhører dem.
De ba meg være gudfaren.
Skal vi gå?
UNDER PRESIDENTENS LEDELSE SKAL VI SIKRE FREMTIDEN
Er det her?
Ja.
Kona mi sa dere fikk jenta deres tilbake.
Ja.
Det gjør meg glad.
Tusen takk.
Takk.
Ikke bare har du din mors øyne…
…men du ser på meg på samme måte som henne, stille,
som om ord var unødvendige.
Ses i morgen.
Lykke til, ok?
Ha det.
Kom igjen.
Datteren min lurer nok på om jeg hjalp eller rapporterte dere.
-Får jeg spørre hvorfor du hjalp oss? -Nei, det får du ikke.
Her er passersedler og papirer.
Fort, dere må dra.
-Du reiser i lasterommet. -Ok.
Det blir ikke behagelig.
-Har du morsmelkerstatning og vann? -Ja.
Vi drar om fem minutter.
Gi ham til meg.
Ja.
-Ta denne. -Ja.
Broren min ga meg dette. Det er fra moren din.
Ikke les det før du er trygg.
Moren min…
Hun har alltid regler.
Jeg ser henne aldri igjen.
Ikke tenk det.
Når ting blir bedre…
…kan vi sikkert komme på besøk.
Eller så kommer du tilbake.
Vi møtes nok igjen.
Det vil aldri skje.
Det skjer ikke.
Kom igjen.
Jeg må dra. Si til mamma og Marta at jeg er glad i dem.
-Vær forsiktig. -Ja.
Takk.
Jeg tar ham.
Kan jeg holde ham litt lenger?
Jeg elsker dette.
Vi skal møte barnebarnet vårt.
-Lykke til. -Takk.
Min kjære datter.
Du er det eneste som er igjen fra en tid da jeg var lykkelig.
Dagen du og søsteren din ble født, var den lykkeligste dagen i mitt liv.
Lykkeligere enn eksamensdagen, eller da faren din sa at han elsket meg.
Men så forandret verden seg.
Den ble mørk og fiendtlig…
…som om vi var i en alternativ virkelighet.
FREMTIDEN TILHØRER OSS
Jeg vil ikke miste deg, kjære.
Det er derfor jeg ber deg om å dra.
Så lenge du er i live, er verden et bedre sted.
Kjærlig hilsen mamma.
God kveld.
Mamma.
Men Julia…
Unnskyld.
Unnskyld. Jeg kan ikke!
Jeg kan ikke.
Jeg vil heller dø ved din side enn å bo alene.
Du er like sta som faren din.
Alt bra med Marta?
Hun sover. Slapp av. Jeg har vært sammen med henne.
Marta?
Marta.
Marta, åpne døren.
Marta!
Hva gjør du?
Marta…
-Hva skjedde? -Går det bra?
Marta, vennen!
Det går bra. Han er borte.
Husk å kalle tante Julia "mamma".
Du klarer deg fint.
Vent, pappa! Har du sett dette?
Ikke nå.
Du visste det!
Regjeringen har økt alarmberedskapen til nivå 5.
-Visste noen andre det? -Ministeren hjalp.
Ingen visste de skulle dra!
Du er Julia. Du lukter som henne.
-Kan jeg se at jenta er ok? -Nei.
-Forsiktig. -Stå stille.
Dere ødelegger alt.
Nei, vær så snill.
-Vi har grunn til å feire. -En ny fase ligger foran oss.
Skål for utryddelsen av viruset.
-Fremtiden tilhører oss. -Fremtiden tilhører oss.
De har til hensikt å drepe mange mennesker.
-Noen vil lykkes med det her. -Jeg liker ikke det du insinuerer.