‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Soția mea
‎va găsi un vaccin împotriva virusului.
‎- Te lasă să testezi pe oameni? ‎- Doar pe cobai.
‎Sunteți singurul responsabil ‎de păstrarea copiilor aici în secret?
‎Ea a dat ordinele, Alma Lopez-Durán.
‎Soția ministrului. E semnătura ei
‎pe toate documentele.
‎Am descoperit că unii copii ‎au produs anticorpi contra virusului.
‎Am pierdut mai mulți copii.
‎În seara asta am intrat în CIM ‎și ne-am văzut fiica.
‎Marta, te iubesc. ‎Promit că mă întorc după tine.
‎Să vii repede, tati.
‎Erau cadavre la morgă. ‎Nu aveau mai mult de zece ani.
‎Ajutați-ne. Mama spunea mereu ‎că sunteți un om de onoare.
‎- Scoateți-i pe toți. ‎- Unde sunt copiii?
‎Fiica mea era acolo.
‎Vezi carnetul ăsta? ‎E o listă de oameni pe care-i vor hăitui
‎dacă nu-i avertizăm. ‎Ține minte adresa asta.
‎- Ajutor! ‎- Mă mai ții minte?
‎L-am ajutat ‎să înregistreze niște acte.
‎A ajuns în Madrid ‎și părea foarte naiv.
‎El e Álex. Ea e Daniela, fiica mea.
‎De ce dau de tine peste tot unde mă duc?
‎Am noroc chior.
‎Ce revoluționară de rahat!
‎Sara Perez Noval? ‎Vreau să vii cu mine la secție.
‎- Nu-mi las soția singură. ‎- Haideți, atunci.
‎Sunteți foarte frumoase.
‎Am niște lucruri pentru Julia, ‎dacă o vezi.
‎Lucrurile lui Carlos. ‎Și mai e ceva. Cenușa lui.
‎Julia ar vrea să le păstreze.
‎Rămâi aici. Și mâine-dimineață ‎mai putem discuta iar.
‎Găsește-o!
‎De unde să știu unde e?
‎„Nu mă uita. M.”
‎De ce nu și-a scris tot numele?
‎Poate că n-a avut timp.
‎Mă gândesc la Carlos...
‎și la tata.
‎Sigur a stat ‎într-o celulă ca asta când l-au luat.
‎Săracul.
‎E în regulă.
‎Liniștește-te.
‎Vin după mine.
‎N-o să-i las să te ia.
‎Bine?
‎FĂRĂ FRICĂ
‎CONSTRUIND VIITORUL
‎AMINTEȘTE-ȚI PLOAIA
‎RÂZI DE EI
‎PE PERETE, AMINTIREA
‎DREPTURILE TREBUIE CÂȘTIGATE
‎Bună, Marta!
‎Liniștește-te, draga mea. ‎Nu-ți fie frică!
‎Eu sunt Alma.
‎Ți-am spus o poveste. ‎Am avut grijă de tine la CIM.
‎Mă mai ții minte?
‎Da.
‎Te vom duce la părinții tăi, bine?
‎- Da? ‎- Desigur. Abia așteaptă să te vadă.
‎Dar vreau ‎să faci ceva foarte important.
‎Ești bine, nu?
‎Spune-le părinților că ești bine,
‎că nimeni nu ți-a făcut nimic ciudat.
‎Poți face asta?
‎Da?
‎El e fiul meu, Iván.
‎Și eu sunt mamă.
‎Dacă ai ști ‎câte griji mi-am făcut pentru el
‎deși era mereu bine. ‎Dar așa sunt părinții.
‎Ne facem griji ‎și ne temem pentru copiii noștri.
‎Ești atât de frumoasă,
‎deșteaptă…
‎Știu că îți poți liniști părinții.
‎Știu asta.
‎Promiți că o vei face?
‎Promiți?
‎Hai! Să mergem.
‎Doamnă.
‎Trebuie să părăsiți sala.
‎Ți-am spus că nu plec ‎până nu-mi spui unde e fiica mea.
‎Mamă?
‎Tu de ce ești aici?
‎Nu trebuia să vii. E periculos.
‎Ce s-a întâmplat?
‎NEVINOVAȚII
‎Te iubesc.
‎Jur că te voi iubi mereu.
‎Pentru siguranța dvs, păstrați-vă permisul
‎și actele de identitate la îndemână ‎și arătați-le forțelor de ordine.
‎Trebuie să pleci, fiica mea.
‎- Te rog, mamă. ‎- Trebuie să te scoatem din oraș.
‎- Dacă ei știu deja că nu ești Sara... ‎- Ei bine...
‎nu putem fi siguri de asta.
‎- Nu? ‎- Nu acum.
‎Vorbesc cu fiica mea.
‎Ascultă, Julia…
‎E foarte periculos,
‎foarte periculos să rămâi aici.
‎Nu vreau să plec, mamă.
‎Dar dacă rămâi, te vor ucide, scumpo.
‎Dacă o dată,
‎doar de data asta
‎am reuși să-i păcălim?
‎Nu pot câștiga mereu. ‎Nu ne pot dezbina încă o dată.
‎Te implor, dragă, nu…
‎n-aș suporta să te pierd.
‎N-aș suporta să te las să fii omorâtă.
‎Nu mai pot pierde un copil.
‎Nu mai pot.
‎-Álex. ‎- Da?
‎Vino aici.
‎Da, Emilia.
‎Îți amintești ‎cum să te întorci în clădirea aia?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Trebuie să te întorci.
‎Spune-le că e urgent. Trebuie să-mi scoată ‎fiica de aici cât mai repede.
‎Dacă spun că nu e loc, insistă.
‎Nu accepta un răspuns negativ, bine?
‎Bine.
‎Unde mă duceți?
‎Ghici ce!
‎Am găsit-o pe iubita ta, Julia.
‎Se preface că e sora ei, Sara.
‎Are tupeu!
‎I-am dat cenușa ta ‎și n-a vărsat nicio lacrimă.
‎Mama ta a leșinat când i-am spus.
‎Nenorocitule!
‎Ce gură spurcată!
‎Aceste pete reprezintă toți oamenii ‎care au murit la acest zid.
‎Vei fi… Ce număr e, Navarro?
‎Dracu' știe.
‎Unul în plus.
‎Fă-o odată!
‎Va fi plăcerea mea.
‎Așteaptă o clipă.
‎Mă gândeam…
‎că... nu ești căutat de nimeni.
‎Nu te așteaptă nimeni.
‎Nu mai exiști.
‎Nu e neapărat un lucru rău, nu?
‎E rău pentru tine… cu siguranță.
‎pentru că acum ești doar o fantomă, dar…
‎Ar putea fi bine…
‎pentru mama ta
‎și pentru iubita ta…
‎Gândește-te!
‎Dacă ai lucra pentru mine,
‎în loc să le arestăm ‎și să le împușcăm în cap chiar aici,
‎Ie-aș lăsa să trăiască.
‎Și pe tine la fel.
‎Ce zici?
‎Pentru siguranța dvs, ‎păstrați-vă la îndemână permisul‎
‎permisul și actele de identitate ‎și arătați-le forțelor de ordine.
‎Haide, la naiba!
‎Ce e?
‎Pot să intru?
‎Bine.
‎Nu poți veni aici neanunțat, bine?
‎Cumnata mea. Trebuie să plece din țară.
‎- Când pleacă următorul transport? ‎- E plin.
‎N-aș întreba dacă nu era vital. Te rog.
‎Nu înțelegi? Trebuie să pleci.
‎- Nu poți rămâne. ‎- La naiba, Iris!
‎Voi ajutați oamenii.
‎Nu azi, la naiba. Ascultă-mă!
‎Mai încet. Sunteți nebuni?
‎Tu ce faci aici?
‎- Ce se întâmplă? ‎- Nu-i treaba ta.
‎- Hei, pot ajuta. ‎- Hai, ieși!
‎Unde te duci?
‎- De ce s-a întors? ‎- Pleacă.
‎E bolnavă.
‎O trecem granița diseară.
‎Vino cu mine.
‎Tu rămâi aici.
‎Vrei să-l țin puțin?
‎Veniți!
‎La naiba, haideți!
‎Ce e?
‎Nu prea aproape.
‎CONTROALE MEDICALE
‎Uite!
‎Controalele medicale obligatorii ‎vor avea loc marți de la 8:00 la 18:00.
‎Copii, opriți-vă!
‎Jucați-vă mai încolo!
‎Bunico!
‎Marta!
‎Iubirea mea!
‎- Vai! ‎- Marta!
‎Tati!
‎- Marta! ‎- Tati!
‎Iubirea mea.
‎Iubito, ce faci ?
‎Marta, scumpo!
‎Cum ai ajuns aici?
‎Mulțumesc mult! Mulțumesc din suflet!
‎Nu-mi mulțumi, te rog.
‎Nimic nu mă face mai fericită ‎decât să-ți pot salva fiica.
‎Vino!
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎Mulțumesc!
‎Eu sunt Emilia.
‎Alma.
‎Mulțumesc, Alma!
‎Îmi pare bine!
‎Mulțumesc!
‎Îmi poți da un pahar cu apă, te rog ?
‎Desigur!
‎Intră.
‎Alma.
‎Mulțumesc!
‎Amică de-a soțului meu, nu?
‎Da.
‎De acum mulți ani.
‎Da, mulți...
‎Ciudat, nu te-a pomenit niciodată.
‎Viața unui ministru: ‎oamenii intră și ies din viața ta mereu.
‎Pe unii îi mai și uiți.
‎Politica…
‎Așa e.
‎Aveți nevoie de ceva?
‎Nu, mersi!
‎Pot să trimit mâncare, haine…
‎Am multe haine de donat acasă.
‎Aveam nevoie de nepoata mea.
‎- Iar acum e aici. ‎- Mă scuzați. Mersi!
‎Da?
‎Pentru sănătatea dvs, ‎nu beți apă din fântâni necertificate.
‎Deci totul e în regulă, scumpo?
‎Ești sigură?
‎Tăticule, ți-am zis deja.
‎Știi că ne poți spune orice, Marta.
‎Orice.
‎- Știu. ‎- Bine.
‎Nu mai ai nimic să ne spui?
‎Despre ce?
‎Nu știu, Marta. Orice ar fi.
‎N-ai nimic să ne zici?
‎Totul a fost bine, tati.
‎Ești sigură?
‎- Uită-te la mine. Ești sigură? ‎- Da, lasă-mă în pace!
‎E în regulă. Calmează-te.
‎Ne-a fost tare dor de tine.
‎- Foarte mult. ‎- Perfect. Vin imediat.
‎Regret, trebuie să plec. ‎Ne vedem mai târziu acasă.
‎- Da, desigur. ‎- Mulțumesc, doamnă!
‎Pa, Marta. Pe curând!
‎La revedere!
‎- Cât mai durează? ‎- Stai!
‎Încearcă să-l calmezi, te rog.
‎Ușor…
‎Nu mai e lapte. ‎Copilul trebuie să mănânce.
‎ANCHETĂ...
‎Rahat!
‎- Pleacă, repede! Poliția! ‎- Ce?
‎- Poliția! ‎- Fugiți!
‎- Și copilul? ‎- Ia-l, du-te!
‎Poliția! Deschide!
‎Deschide!
‎Ne-au fost raportate ‎persoane neînregistrate în apartament.
‎Nu, nu e nimeni aici.
‎O să aruncăm o privire.
‎În dormitor?
‎Părinții mei.
‎Sunt foarte bătrâni. El e infirm.
‎Să-i trezesc?
‎Ce e, dragă?
‎Nimic, tată. Culcă-te la loc.
‎NIMENI NU NE POATE OPRI ‎SĂ CUCERIM VIITORUL
‎…rămâneți în casă după lăsarea soarelui.
‎- Ce faci? ‎- Ne urmăresc.
‎- Fiindcă nu stai printre ai tăi. ‎- Nemernicule, gata cu prostiile!
‎Copilul ăsta e bolnav.
‎Trebuie să-l duci acasă.
‎Știi prea bine că nu pot.
‎Vai, scuze.
‎Ești bună la plimbat prin Sectorul 2, ‎dar problemele le lași aici.
‎Fiica ministrului traversează în voie, ‎cu conștiința clară.
‎Dă-mi copilul.
‎Nu. Mă ocup eu de el.
‎Atotștiutorul. ‎Ești aici de patru zile și nu știi nimic.
‎Hei…
‎Ai grijă cum treci, bine?
‎Îmi port singură de grijă.
‎Nu e vina mea că sunt cine sunt, știi?
‎Ai dreptate.
‎Doar asta avem în comun.
‎Nu ne-am ales locul nașterii.
‎Dle ministru, doamnă.
‎O asistentă l-a găsit acum o oră.
‎În biroul lui.
‎Nu e o priveliște plăcută.
‎Poate dacă am aștepta afară.
‎Nu.
‎CERCETĂTOR-ȘEF
‎Alma, ești bine?
‎- Vrei să ieși? ‎- Nu.
‎E responsabilitatea mea.
‎Alma.
‎Pleacă, te rog.
‎Du-te!
‎Cred că e foarte greu pentru ea.
‎Mai întâi copiii, iar acum… ăsta.
‎Erau apropiați?
‎Vreau să analizezi ‎și alte posibilități în afara suicidului.
‎Mai întâi, aflăm despre copii.
‎Apoi el se spânzură. ‎E ca și când și-a semnat mărturisirea.
‎Uneori, lucrurile nu sunt ceea ce par.
‎Nu vă faceți griji. Vă țin la curent.
‎Te rog.
‎Alma.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Dacă-ți ceri scuze, ‎înseamnă că nu m-ai crezut.
‎Nu spune asta.
‎Îmi pare rău ‎că lucrurile s-au sfârșit așa.
‎Am lucrat împreună ani de zile…
‎Cum să-mi imaginez?
‎Nu știm cine sunt oamenii de fapt.
‎Nu-i așa?
‎Nu știu în cine să mai am încredere.
‎Ce zici de mine?
‎Nu?
‎Bine că fetița aia ‎s-a întors la părinții ei.
‎Biata de ea!
‎VIITORUL NE APARȚINE
‎Daniela!
‎Ești bine?
‎Cine e acest bebe?
‎Să intrăm.
‎Vă voi spune totul.
‎Îi e foame.
‎Nu are nici patru luni.
‎E murdar, deci e din sectorul 2.
‎Nu spune asta, Sergio.
‎Mulți dintre noi locuim în sectorul 2.
‎Nu e cam palid?
‎- Sper că nu e și bolnav! ‎- Cred că doar îi e foame.
‎„Cred că…” Nu mă apropii de el. ‎Nici tu, Sergio. Vino aici.
‎Nu vreau să ne îmbolnăvim toți.
‎Nu e infectat cu virusul.
‎Bebelușii nu-l pot lua și nici transmite.
‎Ești doctoriță acum?
‎Dacă îl vede mama ta, ‎va trebui să dezinfectăm toată bucătăria.
‎Ascultă, Daniela, ce vei face cu copilul?
‎- Presupun că aparține unei familii. ‎- Sergio!
‎Ești aici? Vino.
‎Aveți nevoie de ceva, dle?
‎Ce-i cu bebelușul?
‎Daniela l-a adus din sectorul 2.
‎Dar nu putem spune că e murdar.
‎Urma să-ți spun.
‎Ajung în zece minute. ‎Începe întâlnirea. Sunt pe drum.
‎Plec.
‎O să vină să ia copilul.
‎Ce? Cine?
‎De la un orfelinat.
‎Orfelinat? Bietul copil!
‎Un copil fără documente din sectorul 2.
‎Copilul unui așa-zis prieten, ‎al cărui nume nu-l vei spune.
‎Să chem poliția?
‎Să le povestești lor ‎de unde o știi pe mama lui?
‎Mi-ar spune ei ‎ce tu nu vrei să-mi povestești.
‎Dar, tată…
‎Asta e soarta copilului.
‎Ce-a fost în capul tău?
‎Cum merge, Marta?
‎- Am terminat două fișe. ‎- Să văd.
‎Arată-mi, dragă.
‎Perfect! Ești deșteaptă ca mama ta.
‎- Bună, Emilia! ‎- E unchiul tău.
‎- Marta! ‎- Unchiule Álex!
‎- Fir-aș al naibii! ‎- Hei! Nu înjura.
‎Scuze! Mi-a fost tare dor de tine.
‎- Știai? ‎- Da.
‎Serios?
‎- Da? Sigur că da. ‎- Încetează!
‎- Mormoloc mic! ‎- Bunica spune-i să se oprească. Gata!
‎Mă doare.
‎- Ce te doare? ‎- Nimic.
‎Lasă-mă să văd unde doare.
‎- Aici. ‎- Te rog, nu-i spune lui tati.
‎- Nu? ‎- Bine.
‎Cine te-a înțepat, scumpo?
‎Erau doar vaccinuri.
‎Vaccinuri? Pentru ce, scumpo?
‎Pentru că sunt un specimen unic.
‎Ce?
‎Cine ți-a spus asta?
‎În acel centru medical.
‎Într-o seară, ‎când ne întorceam în dormitor,
‎am evadat cu prietenul meu, Felipe.
‎Am mers în locul ăsta,
‎unde doamna și bărbatul în haină albă
‎se uitau la fotografii.
‎SPECIMEN UNIC
‎NUME ‎DATA NAȘTERII
‎Poze cu copiii care erau acolo.
‎Scria că suntem specimene unice.
‎Sunt atât de frumoși…
‎Ce înseamnă „unic”?
‎Ei bine… e ceva ce știm deja.
‎Că ești o fată specială, dragă.
‎- Fata mea. ‎- Răspund eu.
‎Iris?
‎- Unde e copilul? ‎- Daniela l-a luat.
‎Iris?
‎- A trecut ceva vreme. ‎- Da.
‎Salutări de la tata.
‎Mulțumesc! Și eu îl salut.
‎Cum ne-ai găsit?
‎Am venit aici de multe ori
‎cu tatăl meu.
‎Toate întâlnirile au avut loc aici ‎când aveam cinci ani.
‎Ce s-a întâmplat, Iris?
‎- Ce cauți aici? ‎- Copilul.
‎Tatăl lui îl așteaptă pe partea cealaltă. ‎Trebuie pus în transport diseară.
‎Același unde nu mai avea loc fiica mea.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Álex,
‎te poți duce să iei copilul?
‎Eu?
‎Trebuie să plece.
‎Nu va mai avea șansa prea curând. ‎Pot trece luni de zile.
‎Ar putea...
‎dacă i-ai păstra un loc și fiicei mele.
‎Trebuie să țină cineva copilul.
‎Vreau să fiu compensat, ‎dacă îmi voi risca iar gâtul.
‎Trebuie să verific.
‎Desigur. Fă asta,
‎dar spune-i tatălui tău ‎că nu-i loc de negocieri.
‎- Asta e pentru tine. ‎- Ce e?
‎Un dosar de la cercetătorul CIM.
‎Ai citit-o?
‎Nenorocitul!
‎Mă învinuiește ‎pentru tot ce au pățit copiii.
‎Trebuie să-l distrugi.
‎Arde-l.
‎Și nu-ți face griji.
‎Fiindcă ăsta
‎e raportul oficial.
‎Doar cercetătorul a citit ce e acolo.
‎Nu știu cum să-ți mulțumesc.
‎Din motive de sănătate, ‎dacă nu ați făcut controlul medical...
‎Hei, puștiule!
‎- Ești nou, nu? ‎- Eu?
‎- Da. ‎- Ce?
‎- Nu te-am mai văzut aici. ‎- Nu?
‎Am fost plecat o vreme, așa că...
‎- E prima mea zi aici. ‎- Da? Ce grădină ți-au alocat?
‎Una clasică, cu copaci și flori.
‎- O instituție sau o casă privată? ‎- Mă scuzați?
‎Așteaptă-mă.
‎Accesul este interzis ‎tuturor celor bolnavi…
‎Bună ziua! Eu sunt Álex.
‎Am venit să vorbesc cu fratele meu. ‎Lucrează aici.
‎Da, și n-ar trebui ‎să-l deranjezi la muncă.
‎E foarte important.
‎Spune-mi mie și îi pot transmite mesajul.
‎Hugo!
‎Mă scuzați.
‎Ce cauți aici? Ce e?
‎Totul e bine. ‎Unde sunt Julia și Daniela?
‎Trebuie să vorbim.
‎Scuze, Rosa! Nu se va mai întâmpla!
‎Hai!
‎Álex, ce e?
‎Unde e copilul?
‎Doarme. ‎Tata a sunat la un orfelinat ca să-l ia.
‎Bine.
‎- Toată lumea afară! Nu puteți vorbi aici. ‎- O clipă.
‎Nu, afară! N-aveți ce căuta aici.
‎Lasă-ne o secundă, te rog.
‎Bine.
‎Nu vreau să știu.
‎- Copilul are un tată. ‎- Grozav!
‎Îl așteaptă dincolo.
‎- Bine. ‎- Ce veste bună.
‎Trebuie să-l ducem acum. ‎Un transport pleacă curând.
‎Mă duc să-l pregătesc.
‎Julia, e un loc și pentru tine.
‎Ce?
‎Vor să duci tu copilul.
‎Eu?
‎Acum?
‎Vor să plec acum?
‎La naiba!
‎Nici nu-mi pot lua rămas-bun de la mama?
‎Sau de la Marta?
‎E prea din pripă, Álex.
‎Ești sigur că...
‎- Va mai fi loc... ‎- Hugo.
‎...mai târziu.
‎Cu cât stă mai mult, ‎cu atât suntem toți în pericol.
‎E posibil să nu mai avem altă ocazie.
‎Hei!
‎Unde vă grăbiți?
‎Veniți încoace.
‎Stai aici.
‎Ce ai acolo?
‎Băga-mi-aș!
‎- E un pici? ‎- Da, e un bebe.
‎- Erai însărcinată? ‎- Nu.
‎Felicitări!
‎Nu… E o poveste lungă.
‎Trebuie să plecăm, scuze.
‎Ați putea să...
‎să nu le menționați asta părinților?
‎Vă rog?
‎Buzele-mi sunt pecetluite.
‎- Mersi! ‎- Sunt mut.
‎O duc cu mine în mormânt.
‎- Vino. ‎- În schimb...
‎dați-i numele meu.
‎Când te voi revedea?
‎În curând.
‎Când?
‎Nu știu. În curând.
‎Când?
‎Când voi scăpa, o voi face.
‎Și dacă soțul tău ‎ar vedea dosarul pe care ți l-am dat?
‎N-ar face ce am făcut eu pentru tine.
‎Nu te iubește cum te iubesc eu.
‎Suntem căsătoriți de 20 de ani.
‎Ce știi tu?
‎Rosa!
‎Domnule.
‎Au venit cei de la orfelinat?
‎Ce e?
‎Ar trebui să vorbiți cu fiica dvs.
‎Pregătiți actul de identitate ‎în caz de un control.
‎Presupun că bebelușul are acte.
‎Incredibil…
‎Pentru siguranța dvs, ‎pregătiți-vă permisul
‎și actele de identitate ‎pentru a le arăta forțelor de ordine.
‎- Ce scumpete! ‎- Este.
‎Fiul tău?
‎Da, lucrăm pentru ministrul Sănătății. ‎Am mers să-i arătăm copilul.
‎Încă nu-l văzuse.
‎Da, nu te cunoscuse.
‎Permisele.
‎- Da. ‎- Sigur.
‎Mulțumesc!
‎E un permis temporar. ‎Codul de ieșire n-a fost activat.
‎Ce?
‎Unde lucrezi?
‎- Eu… ‎- Lucrează cu noi.
‎- La ministru? ‎- Da.
‎Da, tocmai azi am început…
‎pe post de…
‎- ...grădinar. ‎- E prima lui zi.
‎Ascultă.
‎E prima lui zi. ‎Angajatorii noștri nu erau acasă.
‎E crucial să activezi codul de ieșire?
‎- Urmați-mă. ‎- Ascultă…
‎Toți trei.
‎De ce toți trei? Eu n-am permis.
‎Ei pot pleca.
‎Te rog, ai grijă.
‎Cum adică l-au luat?
‎Daniela, spune-mi imediat ce se întâmplă.
‎Calmează-te, tată. Copilul are un tată.
‎- Îl duc să-l predea, atâta tot. ‎- Ai idee în ce bucluc te-ai băgat?
‎Pe toți, de fapt. Și pentru ce?
‎Oamenii o duc rău acolo.
‎- Trebuie să ajutăm. ‎- O duc...
‎cât de bine posibil.
‎Nu știi prin ce a trecut țara ‎ca să ajungi aici.
‎Da.
‎Vă suna de la barieră, dle.
‎E urgent. Vor să vă vorbească.
‎Da, ce este?
‎Da.
‎Da, înțeleg.
‎Bine.
‎Vin imediat.
‎Prietenii tăi și copilul au fost prinși.
‎La ce te așteptai?
‎Îi cunoașteți?
‎Da... Cei trei lucrează pentru mine.
‎Copilul... Dă-mi-l.
‎Copilul e al lor.
‎M-au rugat să-i fiu naș.
‎Mergem?
‎SUB ÎNDRUMAREA PREȘEDINTELUI ‎VOM CUCERI VIITORUL
‎Aici e?
‎Da.
‎Soția mi-a spus că v-ați recuperat fiica.
‎Da.
‎Mă bucur mult.
‎Mulțumim mult!
‎Mulțumim!
‎Nu numai că ai ochii mamei tale,
‎dar ai modul ei…
‎de a mă privi discret,
‎de parcă nu ar fi nevoie de cuvinte.
‎Ne vedem mâine.
‎Baftă, da?
‎La revedere!
‎Să mergem.
‎Fiica mea cred că se întreabă ‎dacă te-am ajutat sau te-am raportat.
‎Pot să vă întreb, de ce faceți asta?
‎Nu, nu poți.
‎Iată permisele și actele.
‎Jack, pleacă!
‎- Vei călători ca marfa. ‎- Bine.
‎Nu va fi comod.
‎- Ai lapte praf și apă? ‎- Da.
‎Plecăm în cinci minute.
‎Dă-mi-l.
‎Da.
‎- Ia asta. ‎- Da.
‎Fratele meu mi-a dat asta. ‎E de la mama ta.
‎Citește-l doar când ești în siguranță.
‎Mama…
‎Mereu cu regulile.
‎N-o s-o mai văd niciodată.
‎Să nu crezi asta.
‎Poate când lucrurile se schimbă…
‎Pun pariu că putem veni în vizită.
‎Sau te vei putea întoarce.
‎Sunt sigur că ne vom revedea.
‎Asta nu se va întâmpla, Hugo.
‎Nu.
‎Haide, să mergem.
‎Trebuie să plec. ‎Spune-le mamei și Martei că le iubesc.
‎- Ai grijă. ‎- Da.
‎Mulțumesc!
‎Îl iau eu.
‎Te superi dacă-l mai țin puțin?
‎Ador să fac asta.
‎Știi, mergem să ne vedem nepotul.
‎Baftă!
‎Mulțumesc!
‎Draga mea fiică,
‎ești singurul lucru rămas ‎dintr-o vreme când eram fericită.
‎Ziua în care te-ai născut tu și sora ta ‎a fost cea mai fericită zi din viața mea.
‎Mai fericită decât când mi-am luat licența ‎sau când tatăl tău mi-a zis că mă iubește.
‎Dar apoi, lumea s-a schimbat.
‎A devenit întunecată și ostilă,
‎de parcă am trăi ‎într-o realitate alternativă.
‎VIITORUL NE APARȚINE
‎Nu vreau să te pierd, draga mea.
‎De aceea îți cer să pleci.
‎Cât timp trăiești tu, iubirea mea, ‎lumea e un loc mai bun.
‎Mama ta care te adoră.
‎Bună seara!
‎Mamă.
‎Dar, Julia…
‎Îmi pare rău.
‎Îmi pare rău, mamă. Nu pot!
‎Nu pot.
‎Prefer să mor alături de voi ‎decât să trăiesc singură.
‎Ești la fel de încăpățânată ca tatăl tău.
‎Ce face Marta?
‎Doarme. Stai liniștit. ‎A fost cu mine tot timpul.
‎Marta?
‎Marta.
‎Deschide!
‎Marta!
‎Ce faci?
‎Marta…
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Marta, ești bine?
‎Marta, scumpo!
‎E în regulă. A fugit.
‎Scumpo, ‎nu uita să-i spui mătușii Julia „mama”.
‎O să te descurci.
‎Tată, stai! Ai văzut asta?
‎Nu acum, Daniela.
‎Ai știut!
‎Guvernul a ridicat alerta ‎de securitate la nivelul cinci.
‎- Mai știa cineva de transport? ‎- Ministrul ne-a ajutat.
‎Nimeni nu știa că pleacă!
‎Știu că ești Julia. Miroși ca ea.
‎- Pot să văd cum e fata? ‎- Nu.
‎- Ai grijă, bine? ‎- Nu mișca!
‎O să distrugi totul.
‎Nu, te rog.
‎Avem motiv să sărbătorim.
‎Urmează o nouă etapă.
‎Un toast pentru eradicarea virusului.
‎- Viitorul ne aparține. ‎- Viitorul ne aparține.
‎Planul secret ‎e că vor să ucidă mulți oameni, Luis.
‎Cineva va reuși aici.
‎Nu-mi place ce insinuați.