NETFLIX UVÁDÍ
Moje žena tu vakcínu proti tomu viru nakonec najde.
- Testujete na lidech? - Jen na králících.
Jste tady jediný zodpovědný za to tajné držení dětí?
Ona dávala rozkazy, Alma López-Durán.
Manželka ministra. Její podpis.
Na všech rozkazech.
Zjistili jsme, že některé děti mají protilátky.
Umřelo nám několik dětí.
Dnes jsme byli v SLV a viděli naši dceru.
Mám tě rád. Vrátím se pro tebe, slibuju.
Přijď brzy, tati.
V márnici byly mrtvoly. Nebylo jim ani deset.
Pomozte. Matka vždycky říkala, že jste dobrý člověk.
- Všechny odvez. - Kde jsou ty děti?
Tady byla moje dcera!
Vidíš ten zápisník? Je to seznam lidí, po kterých půjdou,
když je nevarujeme. Zapamatuj si tuhle adresu.
- Pomoc! - Pamatuješ si na mě?
Pomáhala jsem mu s papíry u zápisu. Přijel do Madridu a vypadal tak naivně…
To je Álex. A tohle Daniela, moje dcera.
Proč na tebe musím pořád narážet?
Zatracenej pech.
Revolucionářka na hovno!
Sara Pérez Noval? Půjdete se mnou na komisařství.
- Nenechám svou ženu samotnou. - Tak půjdeme.
Jste se sestrou moc hezké.
Mám pro Julii pár věcí, kdybys ji náhodou viděla.
Carlosovy věci. A je toho víc. To je jeho popel.
Julia by ho asi chtěla.
Zůstaneš tady. A zítra ráno si zase povídáme.
Najdi ji.
Jak mám vědět, kde je, drahý?
„Nezapomeňte na mě. M“
Proč nenapsala celé jméno?
Možná to nestihla.
Myslím na Carlose a…
a na otce.
Určitě byl v nějaké podobné cele, když ho unesli.
Chudák.
No jo.
Klid.
To nic.
Jdou si pro mě.
Já jim tě nedám.
Jasné?
ŽÁDNÝ STRACH
BUDUJ SVOJI BUDOUCNOST
VZPOMEŇ SI NA DÉŠŤ
VYSMĚJ SE JIM
VZPOMÍNKAMI PROTI ZDI
PRÁVA SE DOBÝVAJÍ
BARIÉRA
Ahoj Marto.
Nic se neděje, broučku. Neboj se.
To jsem já, Alma.
Povídala jsem ti pohádku a starala se o tebe v SLV.
Pamatuješ?
Ano.
Vezmeme tě k rodičům. Chceš?
- Ano. - Jistě. Moc se na tebe těší.
Ale potřebuju, abys pro mě udělala něco moc důležitého.
Uděláš to, viď?
Řekni rodičům, že jsi v pořádku,
že ti nikdo nedělal nic divného.
Zvládneš to?
Ano?
Tohle je můj syn Iván.
Taky jsem máma.
Kdybys jen věděla, kolikrát jsem se o něj bála,
i když mu nic nebylo. Ale takoví už rodiče jsou.
Máme strach, bojíme se o své děti, pořád.
Jsi moc hezká
a chytrá…
Vím, že dokážeš tatínka uklidnit.
Vím to.
Slib mi, že to uděláš.
Slibuješ?
Tak dobře. Jedeme.
Madam.
Musíte odejít.
Říkám, že neodejdu, dokud mi neřeknete, kde je má dcera.
Mami?
Mami.
Zlato, co tu děláš?
Sem nechoď. Je to nebezpečné.
Co se stalo?
NEVIŇÁTKA
Miluju tě.
Vždycky tě budu milovat, slibuju.
V zájmu vlastní bezpečnosti
noste doklady na viditelném místě a předložte je policii.
Musíš odejít.
- Prosím tě. - Musíme tě dostat z města.
- Vědí, že nejsi Sara. - No…
To přece nevíme úplně jistě.
- Ne? - Teď ne.
Mluvím se svojí dcerou… Pojď.
Poslouchej, Julie.
Je moc nebezpečné,
abys tady zůstala.
Nechci odejít, mami.
Ale když zůstaneš, zabijou tě, holčičko.
Co když se to jednou,
jen jednou podvedlo, mami?
Že jsme je oklamali?
Nemůžou vždycky vyhrát. Nemůžou nás zase zničit.
Prosím tě na kolenou, ne…
Nemůžu tě ztratit.
Nevydržela bych to, kdyby tě zabili.
Nemůžu přijít o další dceru.
Nemůžu…
- Álexi. - Ano?
Pojď sem.
Ano, Emilie?
Pamatuješ si ještě cestu do toho bytu?
- Ano. - Dobře.
Musíš se tam vrátit.
Řekni, že je to životně důležité. Musí co nejdřív odvézt mou dceru.
Když řeknou, že není místo, nedej se.
Neber „ne“ jako odpověď. Jasné?
Dobře.
Kam mě to vezete?
Kam mě vezete?
Překvápko.
Našli jsme tvou holku, Julii.
Dělá, že je svá sestra Sara.
Má kuráž.
Dali jsme jí tvůj popel, a neuronila ani slzu.
Na rozdíl od tvé matky. Ta omdlela.
Vy svině!
Pozor na pusu.
Tyhle skvrny jsou po všech, kdo u téhle zdi zemřeli.
Ty budeš… Kolikátý, Navarro?
Nemám šajn.
O jedno víctý.
Tak už to ukonči!
Bude mi potěšením.
Počkej ještě!
Tak mě napadlo…
že tě vlastně nikdo nehledá.
Nikdo na tebe nečeká.
Už neexistuješ.
A to nemusí být nic špatného.
Tedy, pro tebe to špatné je,
protože teď jsi jen duch, ale…
Mohlo by to být dobré
pro tvoji matku
a pro tvoji holku.
Zamysli se.
Můžeš pracovat pro mě,
a místo abych je zatkl a střelil do hlavy u téhle zdi,
nechám je žít.
A tebe taky.
Co ty na to?
V zájmu vlastní bezpečnosti noste doklady na viditelném místě
a předložte je policii.
No tak, sakra.
Co chceš?
Můžu dál?
Dobře.
Nemůžeš sem přijít bez ohlášení.
Jsem tu kvůli švagrové. Musí pryč ze země.
- Kdy odjíždí další transport? - Je plný.
Nejsem tu, kdyby nešlo o život. Prosím.
Neslyšels? Musíš jít.
- Sem nesmíš. - Iris, do háje!
Pomáháte lidem.
Dneska ne, sakra. Poslechni mě.
Ticho. Zbláznili jste se?
A co ty tady děláš?
- Co se děje? - Co je ti do toho?
- Můžu vám pomoct. - Padej.
Kam jdeš?
- Co tu zase chce? - Už odchází.
Je nemocná.
Dneska ji odvezeme.
Pojď se mnou.
Ty tu zůstaň.
Chceš ho na chvíli podržet?
Pojďte sem!
Pojďte, sakra!
Co se děje?
Uhněte!
ZDRAVOTNÍ PROHLÍDKY
Hele!
Povinné zdravotní prohlídky se konají příští úterý od 8:00 do 18:00.
Pryč, děti!
Běžte si hrát tam.
Babi!
Marto!
Zlatíčko!
- Bože! - Marto!
Tati!
- Marto! - Tati!
Broučku.
Jak se máš, miláčku?
Zlatíčko!
Jak ses sem dostala?
Děkujeme mockrát.
Mně neděkujte, prosím.
Mám radost, že jsem vám mohla zachránit dceru.
Pojď!
- Jak se máš? - Dobře.
Děkuju.
Já jsem Emilia.
Alma.
Díky, Almo.
Těší mě.
Děkuju.
Můžu dostat sklenici vody?
Samozřejmě!
Pojď dál.
Almo.
Děkuju.
Kamarádka mého manžela, že?
Ano.
Je to dlouho?
Spoustu let…
Zajímavé, nikdy se o vás nezmínil.
To už je život ministra. Lidé neustále přicházejí a odcházejí.
Až člověk zapomene.
Politika…
je taková.
Nepotřebujete něco?
Ne, díky.
Můžu poslat jídlo, oblečení.
Mám doma spoustu oblečení.
Potřebovala jsem vnučku.
- A ta už je zpátky. - Pardon. Díky.
Ano?
V zájmu vlastního zdraví nepijte vodu z neověřených studní.
Je všechno v pořádku, zlato?
Určitě?
Ano, tati, už jsem ti to říkala.
Víš, že nám můžeš říct všechno, viď?
Cokoliv.
- Já vím. - Dobře.
Nechceš nám ještě něco říct?
O čem?
Já nevím, o čemkoliv.
Nechceš nám něco říct?
Všechno bylo v pořádku.
Určitě?
- Koukni na mě. Vážně? - Jo, tati, už mě nech!
To nic. Uklidni se.
Hrozně jsi nám chyběla, broučku.
- Hrozně moc. - Výborně. Jedu tam.
Promiňte, musím jít… Uvidíme se u nás.
- Ano, jistě. - Děkujeme, madam.
Sbohem Marto. Brzy nashledanou.
Sbohem.
- Jak dlouho ještě? - Chvilku! Zkuste ho utišit.
To nic…
Došlo mléko. Dítě musí něco jíst.
VYŠETŘOVÁNÍ…
Do prdele!
Vypadněte, rychle! Policie!
- Policie! - Utíkejte.
- A to dítě? - Vemte ho s sebou!
Policie! Otevřete!
Otevřete!
Máme zprávy o nelegálních osobách v tomto bytě.
Ne, tady nikdo není.
Každopádně to zkontrolujeme.
Co v ložnici?
Mí rodiče.
Jsou staří. Otec je invalida. Mám je vzbudit?
Co se děje, děvče?
Nic, tati. Spi dál.
DOBUDEME SVOJI BUDOUCNOST
… zůstávejte po setmění ve svých domovech.
- Co to děláš? - Sledují nás.
- Protože se pleteš do cizích věcí. - Jasně, hlavně už nekecej.
To dítě je nemocné.
Musíš ho vzít k vám.
Víš dobře, že to nejde.
No jo, promiň.
K vám ne. Výlety do sektoru 2 jsou bezva, ale problémy ať si tu zůstanou, co?
Dcera ministra si v klídku projde bariérou, a je to.
Tak mi ho dej.
Ne. Postarám se o něj.
Co ty víš? Jsi tu čtyři dny a ani trochu mě neznáš.
Hele…
Buď opatrná, jasný?
Umím se o sebe postarat.
Nemůžu za to, kdo jsem, víš?
Máš pravdu.
To jediné máme společné.
Nevybrali jsme si, kde se narodíme.
Pane ministře, madam.
Ani ne před hodinou ho našla jedna sestra.
Je ve vaší kanceláři.
Není to hezký pohled,
možná byste měla počkat venku.
Ne.
VEDOUCÍ VÝZKUMU
Almo, jsi v pořádku?
- Chceš jít ven? - Ne.
Je to moje zodpovědnost.
Almo.
Jdi ven, prosím.
Běž.
Bude to pro ni těžké.
Nejdřív to s těmi dětmi a teď tohle.
Byli si hodně blízcí?
Vyšetřete sebemenší možnost, že to nebyla sebevražda.
Nejdřív se odhalilo to o dětech
a teď se oběsí. To je v podstatě přiznání.
Někdy věci nejsou, jaké se zdají.
- Žádný strach. Budu vás informovat. - Prosím.
Almo.
Moc mě to mrzí.
Omlouváš se mi, takže jsi mi nevěřil.
Tohle neříkej.
Mrzí mě, že to skončilo takhle.
Pracovali jsme spolu roky…
Tohle by mě nikdy nenapadlo.
Do lidí nikdy úplně nevidíš.
Viď?
Už ani nevím, komu můžu věřit.
Co mně?
Ne?
Aspoň že ta holčička už je u rodičů.
Chudinka.
BUDOUCNOST PATŘÍ NÁM
Danielo!
Jsi v pořádku?
Čí je to dítě?
Pojďte dovnitř.
Všechno vám povím.
Má hlad.
Nebudou mu ani čtyři měsíce.
Je špinavé, jasný sektor 2.
Takhle nemluv, Sergio.
Mnoho z nás žije v sektoru 2.
Není nějaké moc bledé?
- Aby tak bylo ještě nemocné! - Ne, asi má jen hlad.
Asi? Já se k němu nepřiblížím. A ty taky ne, Sergio. Pojď.
Nebudeme všichni nemocní.
Ten virus nemá, neboj.
Miminka se nemůžou nakazit ani ho přenášet.
Jsi snad doktorka?
Jestli to uvidí tvoje matka, budeme dezinfikovat celou kuchyni.
Danielo, co s tím dítětem chceš dělat?
- Snad má nějakou rodinu. - Sergio!
Jsi tady? Pojď.
Potřebujete něco?
Co to dítě?
Přinesla ho Daniela ze sektoru 2.
Ale nesmím říkat, že je špinavé.
Chtěla jsem ti to říct.
Za deset minut jsem tam. Zahajte jednání. Už tam jedu.
Odjíždím.
Brzy pro dítě přijedou.
Cože? Kdo přijede?
Sirotčinec.
Sirotčinec? Chudák dítě!
Dítě bez dokumentace a ze sektoru 2.
Dítě tvé údajné kamarádky, o které nic neřekneš.
Mám radši zavolat policii?
Aby mi řekli, odkud jeho matku znáš?
Třeba mi řeknou to, na co ty nemáš odvahu.
Ale tati…
To dítě nemá jinou šanci.
Co sis myslela?
Jak to jde, Marto?
- Dokončila jsem tyhle dva listy. - Ano?
Ukaž mi je.
Výborně! Jsi chytrá jako tvoje máma.
- Ahoj Emilie! - To je strýček.
- Marto! - Strýčku Álexi!
- Do prdele! - Ale! Nemluv sprostě.
Promiň. Hrozně jsi mi chyběla.
- To ty víš, viď? - Jo.
Že to víš?
- Že jo? Jasně že jo. - Přestaň!
- Žabičko moje! - Babi, ať přestane. Přestaň!
To bolí.
- Co tě bolí? - Nic.
Ukaž, kde tě to bolí.
- Tady? - Prosím, neříkejte to tátovi.
- Ne? - Dobře.
Kdo tě takhle popíchal?
Byly to jen vakcíny.
Vakcíny? Na co, zlato?
Jsem totiž vzácný exemplář.
Cože jsi?
Kdo ti to řekl?
Ti v tom středisku.
Jednou, když jsme se vraceli do ložnice,
jsme s kamarádem Felipem utekli.
Došli jsme na místo,
kde se paní a ten pán v plášti
dívali na fotografie.
VZÁCNÉ EXEMPLÁŘE
JMÉNO, DATUM NAROZENÍ
Měli tam fotky všech dětí, co tam byly.
Říkali, že jsme vzácné exempláře.
Jsou tak krásní…
Co je to „vzácný exemplář“?
No… to, co všichni víme.
Že jsi moc výjimečná holčička, broučku.
- Holčičko. - Jdu tam.
Iris?
- Kde je to dítě? - Má ho Daniela.
Iris.
- To už je dávno. - Jo.
Pozdravuje tě táta.
Děkuju… Že taky zdravím.
Jak jsi nás našla?
Byla jsem tady mockrát,
s otcem.
Když mi bylo pět, konaly se tady všechny schůze.
A co se děje, Iris?
- Proč jsi přišla? - To dítě.
Jeho otec ho čeká na druhé straně. Musí dnes na transport.
Na ten, kam se nevešla moje dcera?
Je mi to moc líto.
Álexi,
můžeš pro to dítě dojít?
Já?
To dítě musí odjet.
Další transport může jet až za pár měsíců.
Může…
pokud na transport vezmete i moji dceru.
S dítětem někdo musí jet.
Jestli mám riskovat krk v sektoru 1, chceme něco na oplátku.
Musím se zeptat.
Jistě. Zeptej se,
ale řekni otci, že jinak to nepůjde.
- Něco pro tebe mám. - Co?
Tuhle složku mi dal ten vědec z SLV.
Četl jsi to?
Parchant.
Hodit celou tu věc s dětmi na mě.
Musíš se toho zbavit.
Spal to.
A žádný strach.
Protože tohle…
je oficiální zpráva.
Ty papíry viděl jen ten vědec.
Nevím, jak ti poděkovat.
V zájmu vašeho zdraví je přísně zakázán vstup osobám, které neprošly…
Hej, hochu.
- Jsi novej, že jo? - Já?
- Ano. - Vůbec.
- Ještě jsem tě neviděl. - Ne?
Byl jsem chvíli mimo město, možná proto…
- Teď jsem tu první den. - Jo? A jakou máš zahradu?
Klasika, se stromy a květinami.
- Organizace, nebo soukromý dům? - Pardon.
Počkej na mě.
V zájmu vašeho zdraví je přísně zakázán vstup nemocným…
Dobrý den. Já jsem Álex.
Jdu za bratrem Hugem. Pracuje tu.
Ano, a v práci bys ho neměl vyrušovat.
Je to důležité, vážně.
Tak mi to řekni a já mu to vyřídím.
Hugo!
Promiňte.
Co je? Děje se něco?
Ne, klid. Kde je Julia s Danielou?
Potřebuju je.
Promiň, Roso. Už se to nestane.
Pojď.
Álexi, co je?
To dítě?
Spí. Otec zavolal sirotčinec, aby si ho odvezli.
Dobře.
- A ven. Tady se nemůžete bavit. - Chviličku, Roso.
Ne, ven. Tady nemůžete být.
Na vteřinku, prosím.
Dobře.
Nechci nic vědět.
- To dítě má otce. - Díky bohu!
Čeká na druhé straně…
- Fajn. - Dobrá zpráva.
Ale musí odjet hned. Transport už odjíždí.
Dojdu pro něj, připravím ho.
Julie, mají místo i pro tebe.
Cože?
Máš jet s tím dítětem.
Já? Teď?
To mám teď odejít?
Kruci!
Nemůžu se ani rozloučit s mámou?
Ani s Martou?
Mně to přijde moc unáhlené, Álexi.
Určitě budou…
- další místa, později. - Hugo.
Později to bude ještě nebezpečnější.
Nevíme, jestli to později vůbec půjde.
Nazdar!
Kam jdete tak brzy?
Pojďte sem.
Ty zůstaň tady.
Co to tam máte?
Do prdele!
- To je dítě! - Ano. Miminko.
- Tys byla těhotná? - Ne.
Gratuluju!
Ne, to je dlouhý příběh.
Musíme jít, promiň.
Vadilo by vám…
o tom neříkat rodičům?
Prosím.
Jsem jako hrob.
- Díky. - Jako hrob.
Jako bych byl mrtvej.
- Pojď. - Na oplátku…
ho pojmenujte po mně.
Kdy se zase uvidíme?
Brzy.
Kdy?
Nevím. Brzy.
Kdy?
Až budu moct utéct, uteču.
Co kdyby tvůj muž viděl ty papíry, co jsem ti dal?
Neudělal by pro tebe to co já.
Protože tě tak nemiluje.
Jsme spolu už 20 let.
Co ty o tom víš?
Roso!
Pane.
Přijeli už ze sirotčince?
Co se děje?
Měl byste mluvit s dcerou.
Připravte si průkazy, kdyby přišla kontrola.
Snad má to dítě papíry, ne?
To snad není pravda…
V zájmu vlastní bezpečnosti
mějte propustky a doklady připravené k předložení policii.
- To je roztomilé. - Ano.
Váš syn?
Ano, pracujeme pro ministra zdravotnictví. Šli jsme mu ho ukázat.
Ještě ho neviděl.
Viď že tě ještě neviděl?
Propustky.
- Ano… - Samozřejmě.
Děkuju.
Ta propustka je dočasná. Nemá aktivovaný kód odchodu.
Cože?
Kde pracuješ?
- Já… - Pracuje s námi.
- U ministra? - Ano.
Ano, začal jsem… dnes…
jako…
- zahradník. - Je tam první den.
Poslouchejte.
Byl tam první den a pán nebyl doma.
Je to nezbytné, mít aktivní kód odchodu?
- Za mnou. - Poslyšte…
Všichni tři.
Proč všichni? Propustku nemám jen já. Oni můžou jít.
Prosím vás, opatrně.
Co? Že ho odvezli?
Danielo, okamžitě mi řekni, o co jde.
Neboj, tati. To dítě má otce.
- Vezou mu ho, to je celé. - Víš, do čeho ses namočila?
A nás všechny? Ale proč?
Venku je to hrozné.
- Musíme něco udělat. - Venku…
se líp mít nemůžou.
Nevíš, co tuhle zemi stálo dojít až sem.
Ano?
Volá policie od bariéry, pane.
Chtějí s vámi hned mluvit.
Ano, prosím?
Ano.
Ano, rozumím.
Dobře.
Hned tam budu.
Tvé přátele a to dítě chytili.
Co jsi čekala?
Znáte je?
Ano, znám… Ti tři pracují pro mě.
To dítě, dej mi ho.
To dítě je jejich.
Chtěli, abych byl jeho kmotr.
Jdeme?
V ČELE S NAŠÍM PREZIDENTEM DOBUDEME NAŠI BUDOUCNOST
Je to tady?
Ano.
Žena mi říkala, že už se vám vrátila dcera.
Ano.
To jsem moc rád.
Moc děkujeme.
Díky.
Nejenže máš oči po matce,
ale i stejně jako ona…
mlčíš, když se na mě díváš,
jako by slova byla zbytečná.
Uvidíme se zítra.
Hodně štěstí.
Sbohem.
Jedeme.
Má dcera se asi ptá, jestli jsem vám pomohl, nebo vás udal.
Můžu vědět, proč to děláte?
Ne, nemůžeš.
Tady máš propustku a doklady.
Rychle, musíte jet.
- Pojedeš s nákladem. - Fajn.
Nebude to pohodlné.
- Máš mléko pro dítě a pro sebe vodu? - Jo.
Odjíždíte za pět minut.
Dej mi ho.
Dobře.
- Vezmi si to. - Ano.
Tohle mi dal bratr. Je to od tvé matky.
Máš si to přečíst až v bezpečí.
Máma…
Vždycky má pravidla.
Už ji nikdy neuvidím.
Takhle nepřemýšlej.
Možná, až se to změní…
Určitě za tebou budeme moct.
Nebo se vrátíš.
Určitě se zase uvidíme, Julie.
To se nestane, Hugo.
Nestane.
Pojď, jedeme.
Musím jít. Řekni matce a Martě, že je mám ráda.
- Opatruj se. - Jo.
Díky.
Já ho vezmu.
Můžu si ho ještě podržet?
Dělá mi tu radost.
Víš, my se brzy potkáme s naším vnoučkem.
Hodně štěstí.
Díky.
Milovaná dceruško,
jsi to jediné, co mi zbylo z dob, kdy jsem byla šťastná.
Den, kdy jste se vy dvě narodily, byl nejkrásnější den mého života.
Krásnější, než když jsem dostudovala nebo když mi váš otec řekl, že mě miluje.
Ale najednou se svět změnil.
Najednou byl temný a nepřátelský,
jako bychom vstoupili do jiné reality.
BUDOUCNOST PATŘÍ NÁM
Nechci tě ztratit, zlatíčko.
Proto tě prosím, abys odešla.
Dokud žiješ, miláčku, svět je lepší místo.
S láskou, máma.
Dobrý večer.
Mami.
Ale Julie…
Je mi to líto.
Promiň, mami. Nemůžu.
Nemůžu.
Radši umřu vedle vás, než žít sama.
Jsi stejně tvrdohlavá jako tvůj otec.
Jak se má Marta?
Dobře, spí. Neboj se, nespustil jsem ji z očí.
Marto?
Marto.
Marto, otevři.
Marto!
Co tu děláš?
Marto…
- Co se stalo? - Jsi v pořádku?
Marto, zlatíčko!
Jen klid. Už je pryč.
Zlato, teď musíš tetě Julii říkat mami.
To zvládneš.
Tati, počkej! Viděl jsi tohle?
Teď ne, Danielo.
Tys to věděl!
Vláda zvýšila stupeň bezpečnostní hrozby na úroveň 5.
- Věděl o tom někdo? - Pomáhal nám ministr.
Ale o transportu nevěděl!
Vím, že jsi Julia. Voníš jako ona.
- Mám zkontrolovat to děvče? - Ne.
- Pozor… dobře! - Stát.
To chcete všechno rozbít?
Ne, prosím.
Dnes máme důvod k oslavě.
Otevírá se před námi nová etapa.
Připijme si na definitivní porážku toho viru.
- Budoucnost patří nám. - Budoucnost patří nám.
Mají tajný plán, chtějí odstranit hodně lidí, Luisi.
Někdo si to vezme na starost tady.
Nelíbí se mi, co naznačuješ.
Děti jsou v pořádku, zdravé a šťastné.
Překlad titulků: Anna Perglerová