NETFLIX PRÆSENTERER
Min kone…
...finder en vaccine mod virussen.
-Lader de jer teste på mennesker? -Kun marsvin.
Er du den ansvarlige for at holde børnene her?
Hun gav ordrene. Alma López-Durán.
Ministerens kone.
Det er hendes underskrift på alle direktiverne.
Nogle af børnene udviklede antistoffer mod virussen.
Vi mistede flere børn.
Vi var inde på CIM og så vores datter.
Marta, jeg elsker dig. Jeg kommer efter dig.
Kom tilbage, far.
Der var lig på lighuset. De var ikke ældre end ti.
Hjælp os. Min mor sagde altid, De var en god mand.
-Få dem alle ud. -Hvor er børnene?
Min datter var her!
Dette hæfte. Det er en liste over folk, de tager,
hvis vi ikke advarer dem. Lær adressen udenad.
-Hjælp! -Kan du huske mig?
Jeg hjalp med papirarbejdet på registeret.
Han var lige kommet til Madrid og var meget naiv.
Det er Álex. Det er Daniela, min datter.
Hvorfor støder jeg på dig hele tiden?
Jeg er så uheldig.
Sikke en lorterevolutionær!
Sara Pérez Noval. Du skal med på stationen.
-Jeg lader ikke min kone gå alene. -Lad os gå.
Du og din søster er meget smukke.
Jeg har nogle ting til Julia, hvis du ser hende.
Carlos' ting. Og der er mere. Hans aske.
Julia vil vel gerne have dem.
Du bliver her. I morgen tidlig kan vi snakke igen.
Find hende.
Hvordan finder jeg ud af, hvor hun er?
GLEM MIG IKKE. M.
Hvorfor ikke skrive sit fulde navn?
Måske var der ikke tid.
Jeg tænker på Carlos…
...og min far.
Han var sikkert i sådan en celle, efter de tog ham.
Den stakkel.
Det er okay.
De kommer efter mig.
Jeg lader dem ikke tage dig. Okay?
INGEN FRYGT
VI BYGGER FREMTIDEN
HUSK REGNEN
GRIN AF DEM
MOD MUREN MINDET
RETTIGHEDER SKAL FORTJENES
Hej, Marta.
Bare rolig, skat. Vær ikke bange.
Det er Alma.
Jeg fortalte dig en historie. Jeg tog mig af dig på CIM.
Kan du huske mig?
Ja.
Vi kører dig hjem til dine forældre.
-Gør I? -Ja. De glæder sig til at se dig.
Men du skal gøre noget meget vigtigt.
Du er okay, ikke?
Sig til dine forældre, du er okay,
og at ingen gjorde dig ondt. Kan du det?
Ja?
Det er min søn, Iván.
Jeg er også mor.
Jeg er altid bekymret for ham,
selvom han altid har det fint. Sådan er forældre.
Vi bekymrer os og tænker på vores børn hele tiden.
Du er så smuk,
klog…
Jeg ved, du kan berolige dine forældre.
Jeg ved det.
Lov mig, du gør det.
Lover du det?
Godt så.
Frue.
Du kan ikke blive siddende her.
Jeg går ikke, før du siger, hvor min datter er.
Mor?
Skat, hvad laver du her?
Du skulle ikke være kommet. Det er farligt.
Hvad er der sket?
DE USKYLDIGE
Jeg elsker dig.
Jeg vil altid elske dig.
For jeres sikkerheds skyld hav altid adgangskort
og dokumenter klar til at vise politiet.
Du må væk herfra.
-Rolig, mor. -Vi skal have dig ud af byen.
-Hvis de ved, du ikke er Sara… -Det...
...er vi ikke helt sikre på.
-Vel? -Ikke nu.
Jeg taler med min datter... Kom.
Hør her, Julia.
Det er meget farligt for dig at være her.
Jeg vil ikke af sted.
Men hvis du bliver, dræber de dig, skat.
Hvad nu hvis for en gangs skyld,
bare én gangs skyld, mor,
vi snyder dem?
De kan ikke altid vinde. De kan ikke skille os ad igen.
Jeg beder dig, nej…
Jeg vil ikke miste dig.
Jeg kan ikke bære, hvis du bliver dræbt.
Jeg kan ikke miste endnu et barn. Jeg kan ikke...
-Álex. -Ja?
Kom her.
Ja, Emilia.
Kan du huske vejen til bygningen?
-Ja. -Godt.
Du skal tilbage.
Sig det haster. De skal få min datter ud hurtigst muligt.
Hvis de siger, der ikke er plads, så insister.
Accepter ikke et nej.
Godt.
Hvor tager I mig hen?
Ved du hvad? Vi fandt din kæreste, Julia.
Hun udgiver sig for sin søster, Sara. Hun er modig.
Vi gav hende din aske, og hun kneb ikke en tåre.
I modsætning til din mor. Hun besvimede.
Røvhul!
Var din mund.
Disse pletter repræsenterer de mennesker, der døde mod muren.
Du bliver… Hvilket nummer er det, Navarro?
Aner det ikke.
Bare en til.
Gør det nu bare!
Med fornøjelse.
Vent lidt.
Jeg tænkte lige…
Ingen leder efter dig.
Ingen venter på dig.
Du eksisterer ikke længere.
Det er ikke nødvendigvis en dårlig ting.
Altså, det er slemt for dig, for du er bare et spøgelse nu, men…
Det kunne være godt…
...for din mor
og din kæreste.
Tænk over det.
Hvis du arbejder for mig,
i stedet for at få dem anholdt og skyde dem i hovedet her,
lader jeg dem leve.
Også dig.
Hvad siger du?
For jeres egen sikkerhed hav adgangskort og dokumenter klar til at vise politiet.
Kom nu.
Hvad er der?
Må jeg komme ind?
Du kan ikke komme her uanmeldt.
Min svigerinde må forlade landet.
-Hvornår er den næste transport? -Den er fuld.
-Det er et spørgsmål om liv eller død. -Forstår du ikke? Du må gå.
-Du kan ikke blive. -For helvede, Iris! I hjælper folk.
Ikke i dag. Hør på mig.
Dæmp jer. Er I skøre? Hvad laver du her?
-Hvad sker der? -Det rager ikke dig.
-Jeg kan hjælpe jer. -Kom så, ud.
Hvor skal du hen?
-Hvorfor er han her igen? -Han går nu.
Hun er syg. Vi tager hende med i aften.
Kom med mig.
Du bliver her.
Skal jeg holde ham lidt?
Kom her! Kom nu her!
Hvad er det?
Flyt dig.
SUNDHEDSUNDERSØGELSE
Se!
Obligatorisk sundhedsundersøgelse på næste tirsdag fra 8 til 18.
Stop, børn! Leg derovre.
Bedstemor!
Marta!
Min elskede!
-Åh, gud! -Marta!
Far!
-Marta! -Far!
Min skat.
Min skat, hvordan har du det?
Marta, skat!
Hvordan kom du her?
Mange tak.
I skal ikke takke mig.
Intet gør mig gladere end at redde jeres datter.
Kom!
-Hvordan har du det? -Fint.
Tak.
-Jeg hedder Emilia. -Alma.
-Tak, Alma. -Rart at møde dig.
-Tak. -Må jeg bede om et glas vand?
Selvfølgelig! Kom indenfor.
Alma.
Tak.
-En ven af min mand, ikke? -Jo.
For mange år siden.
Mange…
Han har sjovt nok aldrig nævnt dig.
I en ministers liv kommer og går mange mennesker.
Man ender med at glemme nogle. Politik… Sådan er det.
Har I brug for noget?
-Nej tak. -Jeg kan sende mad, tøj…
-Jeg har masser af tøj, jeg kan donere. -Vi ville bare have mit barnebarn.
-Nu er hun her. -Undskyld mig. Tak.
Ja?
For jeres eget helbreds skyld drik ikke fra ucertificerede brønde.
Er alt okay, skat? Er du sikker?
Ja, far. Det har jeg jo sagt.
Du kan fortælle os hvad som helst, Marta.
-Det ved jeg. -Okay.
-Vil du ikke fortælle os andet? -Om hvad?
Hvad som helst.
Har du intet at fortælle?
-Det var okay, far. -Er du sikker?
-Se på mig. Er du sikker? -Ja, lad mig nu være!
Det er okay. Rolig.
Vi savnede dig bare så meget.
-Så meget. -Perfekt. Jeg kommer straks.
Jeg skal af sted. Vi ses derhjemme.
-Ja, selvfølgelig. -Tak, frue.
Farvel, Marta. Vi ses snart.
Farvel.
-Hvor meget længere? -Vent! Prøv at berolige ham.
Nemt…
Der er ikke mere mælk. Babyen skal spise.
EFTERFORSKNING
Lort!
-Af sted! Politiet! -Hvad?
-Politiet! -Løb.
-Hvad med babyen? -Tag ham, løb!
Politi! Luk op!
Luk op!
Der er rapporter om uregistrerede folk i lejligheden.
Nej, der er ingen her.
Vi tager et kig rundt alligevel.
Soveværelset?
Mine forældre er gamle. Han er handicappet.
Skal jeg vække dem?
Hvad er der galt?
Ikke noget, far. Sov videre.
For jeres egen sikkerhed bliv hjemme efter solnedgang.
-Hvad laver du? -De holder øje.
-Du burde holde dig til dine egne. -Røvhul. Nok med dit vrøvl.
Babyen er syg. Du må tage ham med hjem.
-Det ved du godt, jeg ikke kan. -Åh, undskyld.
Selvfølgelig ikke. Du kommer i Sektor 2, men du efterlader problemerne her.
Ministerens datter krydser muren uden problemer.
-Giv mig babyen. -Nej. Jeg tager mig af ham.
Du har været her i fire dage og kender mig slet ikke.
Hey… Pas på på vejen hjem.
Jeg kan godt klare mig selv. Det er ikke min skyld, hvem jeg er.
Du har ret.
Det er det eneste, vi har tilfælles.
Vi valgte ikke, hvor vi blev født.
Minister, frue.
En sygeplejerske fandt ham for en time siden.
På sit kontor.
Det er ikke et behageligt syn.
De burde vente udenfor.
Nej.
CHEFFORSKER
Alma, er du okay?
-Vil du hjem? -Nej.
Det er mit ansvar.
Alma.
Vær sød at gå ud.
Gå ud.
Det bliver hårdt for hende.
Først børnene, og nu… det her.
Var de tætte?
Du må undersøge tegn på en forbrydelse.
Først finder vi ud af det med børnene.
Så hænger han sig selv. Det er praktisk talt en tilståelse.
Tingene er ikke altid, som de ser ud.
-Bare rolig. Jeg holder Dem opdateret. -Ja tak.
Alma.
Jeg beklager.
Du beklager det, fordi du ikke tror på mig.
Sig ikke det.
Jeg beklager, at det gik sådan.
Vi arbejdede sammen i årevis…
Jeg kunne ikke forestille mig det.
Man kender aldrig folk helt.
Gør vi?
Jeg ved ikke, hvem jeg kan stole på.
Hvad med mig?
Nej?
I det mindste er pigen hos sine forældre. Den stakkel.
FREMTIDEN ER VORES
Daniela!
Er du okay?
Hvis baby er det?
Kom indenfor.
Jeg fortæller jer alt. Han er sulten.
Han er ikke mere end fire måneder.
-Han er beskidt fra Sektor 2. -Det må du ikke sige.
-Mange af os bor i Sektor 2. -Er han ikke lidt bleg?
-Er han også syg? -Nej, han er bare sulten.
Jeg nærmer mig ham ikke. Heller ikke dig, Sergio. Kom her.
-Vi skal ikke alle blive syge. -Han er ikke smittet, bare rolig.
Babyer kan hverken få eller overføre virussen.
Er du nu læge?
Hvis din mor ser det, må vi desinficere hele køkkenet.
Daniela, hvad vil du gøre med babyen?
-Han har vel en familie. -Sergio!
Er du her? Kom.
Har De brug for noget?
Hvem er den baby?
Daniela tog ham med fra Sektor 2.
Men vi må ikke sige, han er beskidt.
Jeg ville fortælle dig det.
Jeg er der om ti minutter. Start mødet. Jeg er på vej.
Jeg skal af sted. Der kommer nogen efter barnet.
Hvad? Hvem kommer?
Et børnehjem.
Et børnehjem? Stakkels baby!
En udokumenteret baby fra Sektor 2.
En såkaldt vens baby, hvis navn du ikke vil sige.
Skal jeg tilkalde politiet, så de kan fortælle mig om ham og hans mor?
De kan fortælle mig, hvad du ikke vil.
Men far…
Det er babyens skæbne.
Hvad tænker du på?
Hvordan går det, Marta?
-Jeg er færdig med to sider. -Lad mig se.
Vis mig det.
Perfekt! Du er klog som din mor.
-Hej, Emilia! -Det er din onkel.
-Marta! -Onkel Álex!
-For helvede! -Hey! Lad være at bande.
Undskyld! Jeg har savnet dig så meget.
-Ved du godt det? -Ja.
-Gør du? Selvfølgelig. -Stop det!
-Din frække haletudse! -Bedstemor, få ham til at stoppe!
Det gør ondt.
-Hvad gør ondt? -Ikke noget.
Lad mig se, hvor det gør ondt.
-Her? -Lad være med at sige det til far.
-Nej? -Okay.
Hvem har stukket dig, skat?
-Det var bare vacciner. -Vacciner? For hvad, skat?
Det er, fordi jeg er et unikt eksemplar.
Et hvad? Hvem har sagt det?
På det der hospital.
En aften, da vi skulle tilbage til sovesalen,
flygtede min ven Felipe og jeg.
Vi kom til der,
hvor damen og manden i den hvid frakke
kiggede på billeder.
UNIKKE EKSEMPLARER
Der var billeder af de børn, der var der.
Der stod, vi var unikke eksemplarer.
De er så smukke…
Hvad betyder "unik"?
Det er noget, vi allerede ved.
At du er en meget speciel pige, skat.
-Min pige. -Jeg åbner.
Iris?
-Hvor er babyen? -Daniela tog ham.
Iris?
-Det er længe siden. -Ja.
Min far hilser.
-Tak… Hils igen. -Hvordan fandt du os?
Jeg har været her mange gange
med min far.
Alle møderne fandt sted her, da jeg var fem år.
Hvad er der, Iris?
-Hvorfor er du her? -Babyen.
Hans far venter på den anden side. Vi får ham over i aften.
Men der er ikke plads til min datter?
Jeg beklager.
Álex, kan du hente babyen?
-Mig? -Babyen skal væk.
Der er måske ikke en ny chance i månedsvis.
Det er okay…
...så længe der også er plads til min datter.
Nogen skal tage sig af barnet.
Hvis jeg skal hente ham i Sektor 1, skal vi kompenseres.
Jeg ser på det.
Ja. Gør det, men sig til din far, det ikke er til forhandling.
-Den er til dig. -Hvad er det?
En mappe fra CIM-forskeren.
Har du set den igennem?
For fanden da.
Den anklager mig for det, der skete med børnene.
Få det til at forsvinde.
Brænd den.
Bare rolig.
For det her...
...er den officielle rapport.
Kun forskeren har læst den.
Jeg kan ikke takke dig nok.
For jeres eget helbreds skyld kan I ikke krydse uden lægeundersøgelsen...
Hey.
-Du er ny, ikke? -Mig?
-Ja. -Hvad?
-Jeg har ikke set dig før. -Nej?
Jeg var ude af byen et stykke tid, så…
-Det er min første dag her. -Ja? Hvilken have fik du?
En klassisk en med træer og blomster.
-Officielt center eller privat hjem? -Undskyld mig.
Vent på mig.
Adgang er strengt forbudt for alle, der er syge…
God eftermiddag. Jeg hedder Álex.
Jeg kom for at se min bror, Hugo. Han arbejder her.
Ja, og du skal ikke forstyrre ham på arbejdet.
Det er meget vigtigt.
Jeg skal nok give beskeden videre.
Hugo!
Undskyld mig.
Hvorfor laver du her?
Bare slap af. Hvor er Julia og Daniela? Vi skal tale sammen.
Undskyld, Rosa! Det sker ikke igen! Kom.
Álex, hvad er der?
Hvor er babyen?
Han sover. Min far ringede til et børnehjem.
Okay.
-Ud. I kan ikke tale her. -Et øjeblik, Rosa.
Nej, ud. I kan ikke være her.
Giv os et øjeblik.
Okay.
Jeg vil ikke være med til det.
Babyen har en far. Han venter på den anden side.
-Godt. -Det er gode nyheder.
Vi skal af sted nu. Transporten kører snart.
Jeg gør ham klar.
Julia, der er også plads til dig.
Hvad?
Du skal tage barnet.
Mig?
Nu?
Skal jeg tage af sted?
Fuck!
Kan jeg ikke engang sige farvel til min mor?
Eller til Marta?
Det er for forhastet, Álex.
Der må være...
-Der må være plads... -Hugo.
…senere.
Jo længere hun bliver, jo mere er vi alle i fare.
Måske kommer der ikke en anden mulighed.
Hey!
Hvor skal I hen?
Kom her.
Bliv her.
Hvad har I der?
Hvad fanden!
-En lille en? -Ja, en dreng.
-Var du gravid? -Nej.
-Tillykke! -Nej… Det er en lang historie.
-Vi må gå. Undskyld. -Vil De...
lade være med at sige det til Deres forældre?
Vil De ikke nok?
Min mund er lukket.
-Tak. -Lukket.
Til jeg dør.
-Kom. -Bare...
...opkald ham efter mig.
Hvornår ser jeg dig igen?
Snart.
Hvornår?
Det ved jeg ikke. Snart.
Hvornår?
Når jeg kan slippe væk.
Hvad ville der ske, hvis din mand så de filer, jeg gav dig?
Han ville ikke gøre, hvad jeg gjorde for dig.
Han elsker dig ikke, som jeg gør.
Vi har været gift i 20 år.
Hvad ved du om det?
Rosa!
-Hr. -Kom folkene fra børnehjemmet?
Hvad er der?
De bør tale med din datter.
Få jeres ID klar til kontrolposten.
Jeg går ud fra, babyen har papirer.
Utroligt...
For jeres egen sikkerhed hav altid adgangskort
og dokumenter klar til at vise politiet.
-Sikke en sød baby. -Det er han.
Jeres søn?
Ja, vi arbejder for sundhedsministeren. Vi ville vise ham babyen.
De havde ikke mødt ham.
Vel? De havde ikke mødt dig endnu.
Adgangskort.
-Ja, du er… -Selvfølgelig.
Tak.
Det er et midlertidigt adgangskort. Koden blev ikke aktiveret.
Hvad?
Hvor arbejder du?
-Jeg... -Han arbejder med os.
-Hos ministeren? -Ja.
Ja, jeg er lige begyndt i dag...
...som…
-...gartner. -Det er hans første dag.
Hør her.
Det er første dag. Vores arbejdsgivere var ikke hjemme.
Er det så vigtigt at aktivere koden?
-Følg mig. -Hør…
Alle tre.
Alle tre? Det er mig, der ikke har adgangskort.
De kan gå.
Pas på.
Hvad? Tog de ham?
-Daniela, fortæl mig, hvad der foregår. -Bare rolig, far. Babyen har en far.
-De afleverer ham. -Ved du, hvor mange problemer du er i?
-Vi alle er i? Og for hvad? -Det er hårdt derude.
-Vi må gøre noget. -Det er...
...så godt, som det kan være.
Dette land er gået meget igennem.
-Ja. -Kontrolpost i telefonen.
-Det haster. De vil tale med Dem. -Ja, hvad er der?
Ja.
Jaså.
Okay. Jeg kommer straks.
Dine venner og barnet er blevet taget.
Hvad havde du forventet?
Kender De dem?
Ja, det gør jeg… De tre arbejder for mig.
Giv mig babyen.
Babyen tilhører dem.
De bad mig være gudfar.
Skal vi?
UNDER PRÆSIDENTENS VEJLEDNING SIKRER VI FREMTIDEN
-Er det her? -Ja.
Min kone sagde, I fik jeres datter tilbage.
Ja.
Det er jeg glad for.
Mange tak.
Tak.
Du har din mors øjne
og hendes måde at…
...se stille på mig...
...som om ord ikke var nødvendige.
Vi ses i morgen.
Held og lykke, okay?
Farvel.
Kom så.
Min datter tænker nok, om jeg har hjulpet eller meldt jer.
Må jeg spørge, hvorfor De hjalp?
Nej, det må du ikke.
Her er adgangskort og papirer.
Hurtigt, I skal af sted.
-Du tager med fragten. -Okay.
Det bliver ikke behageligt.
-Har du modermælkserstatning og vand? -Ja.
Du skal af sted om fem minutter.
-Giv ham til mig. -Ja.
-Tag den her. -Ja.
Min bror gav mig det. Det er fra din mor.
Læs det, når du er i sikkerhed.
Min mor…
Der er altid regler.
Jeg ser hende ikke igen.
Det må du ikke tro.
Måske når det bliver bedre...
...kan jeg komme og besøge dig.
Eller du kan komme tilbage.
Vi skal nok mødes igen, Julia.
Det vil aldrig ske, Hugo.
Det gør det ikke.
Kom så.
Jeg må gå. Sig til min mor og Marta, at jeg elsker dem.
-Pas på dig selv. -Ja.
Tak.
Jeg tager ham.
Må jeg holde ham lidt mere?
Jeg elsker det her.
Vi skal møde vores barnebarn.
-Held og lykke. -Tak.
Min kære datter.
Du er det eneste tilbage fra en tid, hvor jeg var glad.
Den dag, du og din søster blev født, var min livs lykkeligste dag.
Lykkeligere end da jeg dimitterede, eller da din far sagde, han elskede mig.
Men så ændrede verden sig.
Det blev mørkt og fjendtligt...
...som om vi var i en alternativ virkelighed.
FREMTIDEN ER VORES
Jeg vil ikke miste dig.
Det er derfor, jeg beder dig gå.
Så længe du er i live, er verden et bedre sted.
Kærlig hilsen mor.
Godaften.
Mor.
Men Julia…
Undskyld.
Undskyld, mor. Jeg kan ikke!
Jeg kan ikke.
Jeg vil hellere dø ved din side end at være alene.
Du er stædig som din far.
Hvordan har Marta det?
Hun sover. Rolig. Jeg har været hos hende hele tiden.
Marta?
Marta.
Marta, åbn.
Marta!
Hvad laver du?
Marta…
-Hvad skete der? -Marta, er du okay?
Marta, skat!
Det er okay. Han er væk.
Skat, husk at kalde tante Julia "mor" fra nu af. Du kan godt.
-Vent, far! Har du set det her? -Ikke nu, Daniela.
Du vidste det!
Regeringen har hævet sikkerhedsniveauet til niveau 5.
-Vidste andre det? -Ministeren hjalp os.
Ingen vidste, de rejste!
Du er Julia. Du dufter af hende.
-Må jeg se til pigen? -Nej.
-Pas på. -Stop.
I smadrer alt.
Nej.
I dag har vi noget at fejre.
En ny epoke ligger foran os.
En skål for udryddelsen af virussen.
-Fremtiden er vores. -Fremtiden er vores.
De vil dræbe mange mennesker, Luis.
Nogen vil få succes med det.
Jeg kan ikke lide det, du antyder.