NETFLIX PRESENTERAR
Vi tar dig till dina föräldrar. Säg att ingen har gjort nåt konstigt.
Mormor!
-Marta! -Mormor!
Marta, älskling.
-Har du inget att berätta? -Allt var bra, pappa.
-Var du vän med min man? -Ja. För länge sedan.
Konstigt att han aldrig nämnt dig.
-Vad är det med dig? -Polisen och militären får allt mer makt.
-Vi ger dem makt så att de kan skydda oss. -Men vem ska skydda oss från dem?
Vi har hittat din flickvän. Hon låtsas vara sin syster.
Hon fällde inte en tår över askan.
Jag kom på en sak. Ingen letar efter dig och ingen väntar på dig.
Det kan vara bra för din mamma och flickvän.
Om du jobbar för mig, låter jag dem leva. Dig också.
-Hej. -Vill du leka?
-Jag får inte. -Ja ja.
Señora vill att du tar hand om hennes brorson, Sergio.
Ut, fort. Polisen!
Vad är det för barn?
Daniela hade med honom från sektor 2. Vi får inte säga att han är smutsig.
Lugn, pappa. Barnet har en far.
-De tar honom dit. -Det här är för farligt.
Det är inte bra där ute. Vi måste göra något.
-Lycka till. -Hejdå.
Ni reser i lastvagnen.
Kom. Min dotter undrar nog om jag hjälpte er eller anmälde er.
Men Julia...
Förlåt, mamma. Jag kan inte.
POLISEN OSKADLIGGÖR FARLIG TERRORISTGRUPP
God morgon. Tack.
För er säkerhet.
På grund av de händelser som inträffade igår
och den stora risken för en terroristattack
har nationens regering höjt risknivån till nivå 5 tills vidare.
Det är förbjudet att vistas på gatorna mellan kl. 19.00 och kl. 08.00.
Det förlängda utegångsförbudet är i kraft tills vidare.
Slumpmässiga kontroller äger rum i sektor 2.
Bär alltid legitimation och samarbeta med ordningsmakten.
Tack för ert samarbete. Den nationella regeringen skyddar er.
Grattis, kommendant. Er stoppar man inte så lätt.
Sluta fjäska, Navarro.
I vårt arbete är man på topp ena dagen...
...och nästa mördar de en.
LÓPEZ-DURÁN NY CHEFSEPIDEMIOLOG
Men ja...
Idag har vi något att fira.
UTAN RÄDSLA
BYGG FRAMTIDEN
MINNS REGNET
SKRATTA ÅT DEM
MOT MUREN MINNET
RÄTTIGHETER MÅSTE VINNAS
-Varsågod, raring. -Tack, pappa.
Varsågod.
-Är du hungrig? -Ja.
Du växer så mycket. Du är redan längre än när du kom.
-Jag ska mäta dig idag. -Vad tyst du är.
-Hur är det? -Jag är orolig för Marta.
Efter igår kväll kan jag inte lämna henne ensam.
-Jag stannar hos henne. -Ta det lugnt.
-Hon har det bra med oss. -Nej, Emilia.
-Jag tar henne med mig. -Nej.
-Det där huset är inte bra för henne. -Det är inte för henne, det är för mig.
Jag har bestämt mig. Hon följer med.
-Vad ska du säga? -Sanningen.
Att nån har brutit sig in. De har barn, de förstår.
Konstigt att de inte tog nåt. En inbrottstjuv hade tagit nåt.
Jag går nu.
Vart ska du?
Ses vid muren.
-Tack. -Detsamma.
Sätt dem i vatten.
-Ska bli. -Vänta.
-Vad fina, mamma. -Ja, mycket.
-Iván… -Du får mig att vilja gå upp tidigt.
Du har inte ens lagt dig.
Gillade du blommorna? De kostade skjortan.
Du är så... Vissa vill faktiskt gratulera för mitt nya jobb. Inte som andra.
-Har du med det? -Ja.
Här.
Din bror hälsar.
Titta.
Nej men, ny chefsepidemiolog.
-Så? -Det är fantastiskt, mamma.
Fantastiskt.
-Du vet inte vad det är. -Men det är viktigt.
Ingen klarar det bättre än min mamma.
Hon ska leda kampen mot noravirus på alla fronter.
Stackars noravirus. Det är redan slaget.
Oj.
Ännu en sömnlös natt?
-Okej. Det här varar inte länge. -Förlåt, ministern.
Den här gången var det den nya chefsepidemiologens fel.
Visst låter det bra? Han gjorde ett ärende åt mig.
Ge honom ärenden under dagen. Han är fullt upptagen på nätterna.
-Här är mina gäster ikväll. -Okej.
-Har du din mobil? -Nej, jag glömde den i bilen.
-Ska du inte hämta den? -I bilen.
Señor.
Pappa?
Pappa, vänta!
Har du sett det här?
-Inte nu, Daniela. -Du visste.
-Jag fick veta nu i morse. -Är du inblandad?
Självklart inte.
Ingen annan kände till transporten.
Kom nu.
Polisen sköter sitt jobb.
Ingen kan överlista staten.
Först ber du om hjälp och nu anklagar du mig.
Tala aldrig till mig så igen.
Ni har ingen aning om hur farligt det här är.
Du är oförsiktig och ansvarslös.
Det är ansvarslöst att inte göra nåt när man ser vad som pågår i landet.
-Jag försöker hjälpa... -Och då blir det så här.
Nej, Daniela...
Jag menar inte att det är ditt fel.
Men man kan inte förändra världen med goda intentioner.
Bebisen var i lastbilen, pappa.
Bebisen.
Ursäkta.
Vem är det?
Piedad...
Emilia!
Emilia, läs det här.
POLISEN OSKADLIGGÖR FARLIG TERRORISTGRUPP
De jävlarna. Hur kan de kalla dem terrorister?
Oskyldiga människor som flyr från skiten.
Kom.
Hej. Har ni hört?
Så otäckt med terrorister.
Ja, så hemskt. Verkligen skrämmande.
Vi är i alla fall trygga. Vilken tur att vi har en bra polisstyrka.
-Ja, de är mycket effektiva. -Kan ni tänka er att folk klagar?
Jag minns för 25 år sedan. Då kom och gick terroristerna
som om de ägde stället. De gick på gatorna, bruna allihopa.
Det fanns knappt en vit människa. Det var som New Delhi. Minns du?
-Ja, jösses. Vi måste öppna affären. -Hör ni.
Jag kommer och köper en liten flaska för att fira.
Varsågod, ta en till.
-Varför? -Du kan läsa en och rama in en.
Du pratar strunt, grabben.
Arbetare som pendlar till sektor 1 dagligen
måste nu uppvisa både legitimation och tidsschema...
Kroppsvisitera.
...undertecknat av chefen.
Kom här.
-Pappa, nyp inte. -Förlåt, älskling.
...samarbeta med polisen.
-Var är moster? -Jag vet inte.
Älskling.
Älskling...
Kom ihåg att kalla moster Julia för mamma nu.
-Det är viktigt. Hon kan få problem. -Dokument.
Okej. Förlåt. Jag glömmer det ibland.
Hör här, gumman. Jag vet att det är svårt.
Du är jätteduktig.
-Dokument och passerkort. -Ja.
-Vi väntar på en person. -Gå ur kön då.
Gå åt sidan.
Det är ingen fara.
För er hälsa. Ingen får passera
som inte har genomgått hälsokontroll eller som uppvisar några sjukdomssymptom.
Var är du?
Varsågod.
-Tack, Álex. -Ha en bra dag, Germán.
-Pratar du, din jävel? -Jag har inte gjort nåt!
Titta. Ser du?
-Jag har inte gjort nåt! -Oskyldiga dog på grund av dig.
Nu måste du betala.
Okej!
Här betalar man bara för det man köper.
Sänk vapnet.
Emilia.
Det var längesen.
Sänk vapnet.
Jorge.
Ingen får passera
som är sjuk, inte har några dokument eller inte är lämpligt klädd.
-Förlåt att jag är sen. -Vi undrade.
-Var har du varit? -Hej, älskling!
-Jag visste inte att du skulle med. -Överraskning.
-Ha dokumenten i handen. -Var har du varit?
-Varsågod. -Ja.
Flickan. Hon har inget passerkort.
Jo... Vi jobbar för hälsoministern.
Han sa att vi fick ta med henne. Eller hur?
Ja.
Vi ringer honom och bekräftar.
-Självklart. -Kom.
Vänta här.
Det är ingen fara, gumman.
-Vad är det här? Allt är så konstigt. -Har du inte hört?
-Du måste ha berättat för nån. -Jag ställer gärna frågorna, om jag får.
-Emilia, du har inte lett oss på många år. -Passar det inte vet du vad du kan göra.
Kom igen, pojk.
Tänk efter nu. Vem mer kände till transporten?
Säg det.
Ministern hjälpte oss, Emilia.
Men bara vid muren. Ingen visste att de skulle resa.
-Emilia? -Ja?
Ta dem och göm er.
Kommer, Begoña.
Hej.
-Ja? -Varför har ni stängt?
Vi ska inventera.
Det är mycket att göra.
-Här är ditt vin. Du kan betala senare. -Du är en stjärna.
Tack ska du ha, då.
-Hejdå, Begoña. -Hejdå, Emilia.
Vad tror ni det här är? Ett dagis? Ett pensionat?
-Rosa, igår... -Jag vill inte höra.
-Alla har sitt. -Vi hade inbrott.
-Vad tråkigt. -Rosa.
Förlåt, señora. Vi har med oss vår dotter idag.
Igår hade vi inbrott. En främling kom in i hennes rum.
-Herregud, mår ni bra? -Ja, vi kom precis i tid.
Det kanske var ett inbrott. Vi visste inte vad vi skulle göra.
Hon kan vara med oss när vi jobbar.
-Hon ska inte störa. -Hur skulle hon kunna störa?
Hon är ju en ängel.
Du ska få träffa Sergio, så kan ni leka.
-Låter det bra? -Nej.
-Jag vill hellre ha henne här med oss. -Det är bättre om hon är med Sergio.
-Självklart. -Ni som arbetar här ska vara effektiva.
Men framförallt ska ni vara godhjärtade. Eller hur, Rosa?
-Ja, señora. -Kom, min ängel.
Kom och möt din nya vän. Du kommer att gilla Sergio.
Ni förstår inte vilken tur ni har.
Hon är på gott humör på grund av nya jobbet.
-Vilket jobb? -Chef.
Chefs... Jag vet inte. Chef för något viktigt.
Hur mår dina föräldrar? Är de glada att jobba här?
Så bra, jag är också glad. Vet du varför?
De arbetar hårt.
Dessutom har de en dotter som är så fin.
Hon är lydig, trevlig,
intelligent, jättesöt och pålitlig.
Kom med det om en timme, inte en minut senare.
Ta med soporna ut. De är klara. Ta glasflaskorna till återvinningen.
Ska bli, Rosa.
Jag tycker bara att det verkar konstigt.
Jag ville gå själv, Hugo. Det var nyckeln till hans mammas hus.
-Jag ville se hur hon mådde. -Det kan vara en fälla.
Det var ingen fälla.
Jag vet att de övervakar oss och att de följde dig.
Ingen följde mig.
Jag ska tillbaka dit.
Ursäkta?
Jag måste ge henne mat. Hon är gammal och har inte ätit på länge.
-Vad ska hända med henne? -Vad ska hända med dig?
-Om de får veta att du är Julia. -Men jag är Julia.
Hon är min pojkväns mor. Sara hade gjort samma sak.
Du kan släppa av mig vid muren. Jag lovade att gå dit.
Det är dags att gå.
-Varför så bråttom? -Hon är kvarterets informatör.
Hon tror nog att jag är med i terroristgruppen.
Att jag har lurat alla.
Det är väl inget problem nu när du är vän med ministern.
-Ursäkta? -Jag såg er prata.
-Du bjöd upp honom. -Och?
Du lämnade oss för länge sen. Du har sålt ut dig.
-Du är lika skamlös som förr. -Säg inte att jag har sålt ut mig.
Du vet vad jag har gått igenom.
Vad ska jag kalla det då? Berätta.
Polisen! Öppna dörren!
Hej, Piedad! Det är Sara.
Kom in, kära vän.
Jag har mat med mig.
Jag är här med Hugo...min man.
Här.
Goddag, Piedad.
Hej, Hugo.
Det var sant.
-Vad var sant? -Att du skulle komma tillbaka.
Självklart. Trodde du mig inte?
Vi har med oss frukt.
Grönsaker och lite kyckling. Ät den idag och gör soppa imorgon.
Lukta på apelsinen. Här.
Lukta.
Grannarna hjälpte mig förut.
Men när de grep Carlos och dödade honom, vände alla mig ryggen.
-Det lilla jag har tar de ifrån mig. -Vem tar det?
Tjuvarna.
De kommer in när jag sover.
Jag hör hur de tar saker. Jag vågar inte lämna mitt sovrum.
Oroa er inte. Vi ska fixa låset så att ingen kan komma in.
Nu ska vi laga något gott att äta.
-Okej? -Kom närmare, flicka.
Jag börjar.
Jag vet att du är Julia.
Du har Julias näsa.
Julias läppar.
Du luktar som hon.
Vi är väldigt lika, men...
Jag är Sara.
Okej.
Jag har redan sagt det.
Vi låser alltid när vi inventerar.
-Jag såg en person med vapen. -Nej, Begoña.
-Akta... Okej! -Stå stilla.
Upp med händerna.
Ni har sönder allting.
Låt oss sköta vårt jobb, annars tar vi er med oss.
-Du... Hjälp oss flytta på säckarna. -Jag?
Vänta.
Vad är det här?
-Kaffe. -Var kommer det ifrån?
De kom med tre påsar igår. Det är helt lagligt.
Då har du väl kvitto, leveransavi, statscertifiering och certifikat?
Nej, tyvärr inte. Jag har inte det.
Då måste jag konfiskera det.
-Ta påsarna så går vi. -Vänta nu.
-Ska ni inte leta mer? -Säger ni hur vi ska arbeta?
Här finns ingen. Ta med kaffet, lådan och säckarna.
Jag är glad att ingen är här.
Det var för er skull, vet ni. För att skydda er.
-Ska vi börja? -Ja.
Vem vinner?
Var bor du?
-På andra sidan muren. -Hur är det där? Är det läskigt?
Inte för mig.
Är du fattig?
Jag tror det.
Barnen mår bra. De är friska och lyckliga.
Vi alternerar mellan blodprov och injektioner. Vi väntar på instruktioner.
Puss och kram, syster.
Går det bra?
Fan, de har plundrat stället. Vi hjälper er.
Nej då, vi ställer i ordning.
Kusten är klar.
Emilia.
Det var ett tråkigt sätt att återförenas. Jag tog miste. Men...
-Håll det inte emot mig. -Det ska jag inte.
Det är redan glömt.
Kom tillbaka.
Vi behöver dig mer än nånsin.
Inte nu, Jorge. Vi får prata senare.
Jävla skit.
-Okej, då har hon badat. -Och soppan är klar.
Vi får gå nu. Rosa kommer att ställa frågor.
-Jag ska bara hämta hennes medicin. -Nu?
-Hon har astma. -Okej... Du, Julia.
-En sak... -Ja?
Hör här...
Förlåt att jag satte mig emot att åka hit.
Det var själviskt.
Jag hjälper dig att hjälpa den här kvinnan när du vill.
Tack.
Jag såg damen först. Allt här är mitt, uppfattat?
-Ta det lugnt. -Försvinn!
Försvinn och hitta ett annat ställe.
Och ge mig dina skor förresten. Nu.
Jag är inte död, men snart är jag det. Jag ville se min mor en sista gång.
Var du hemma hos oss igår kväll?
Förlåt att jag skrämde er. Jag behövde hjälpa henne.
Snälla, jag har familj. Jag stjäl bara åt mina barn.
-Gör det inte! -Snälla.
Ställ dig upp.
Kommer du tillbaka skjuter jag skallen av dig. Uppfattat?
Ja.
Stick.
Hugo, vad var det som lät?
-Hon får inte veta. -Nej.
Lyssna. Hon och Julia får inte veta.
Snälla.
Det är ingen fara, Piedad. Jag tappade några grytor.
Jag har plockat upp allt.
Jag har lagat en vitlökssoppa som bör räcka några dagar.
Min son hade rätt.
Han sa alltid att det fanns goda människor som ville hjälpa andra.
Jag saknar honom så.
Hör här, Piedad.
Jag ska fixa låset så att ingen kan ta sig in.
När Sara kommer tillbaka ska du få vila.
Tack, kära du.
Du var i motståndsrörelsen med honom, va?
-Kämpade ni mot regimen? -Det låter trevligare än det var.
Hur var det?
Det var svårt... väldigt svårt.
Jag förlorade många vänner de åren.
Slutade du därför?
Nej, det var för mina döttrar.
En kamrat hittade... hela sin familj död en dag.
Jag blev rädd.
De jävlarna.
-Har Iris och pappan rätt? -Vad menar du?
Ministern, Emilia. Han kanske svek oss. Nån måste ha avslöjat lastbilen.
Jag vet inte.
-Daniela! -Ja?
Där är du.
Ja. Jag stjäl örhängen av mamma.
Den där rosa klänningen...
...klär dig verkligen.
Jag hatar de här middagarna, speciellt dagar som idag.
Ja. Jag vet att du gör det för mammas skull. Tack.
Jag har väldigt goda nyheter.
Titta.
Bebisen.
Han överlevde.
Han är på sjukhus, men han mår bra.
Sen ska vi hitta en bra adoptivfamilj åt honom.
Det ska jag se till.
Med din hjälp, om du vill.
Så bra.
Är det allt?
-Jag ansträngde mig för honom. -Du behandlar mig som en fånig tioåring.
Jag är glad att barnet lever.
Han får ett jävla liv, men ett liv trots allt.
Till skillnad från de tio som dog på flaket.
Som dödades av dem vi ska äta middag med.
Gillar du råttor, Carlos?
Folk hatar dem. Jag tycker att de är... fascinerande djur.
Många har försökt utrota dem genom tiderna.
Det går inte.
De överlever alltid.
Dessutom...
Det finns alltid en råtta inom 20 meter.
Visste du det?
Grejen är att folk inte ser dem.
Det är det jag vill att du gör för oss.
Jag vill att du blir en råtta.
Men det är en sak som stör mig.
Det var dumt att du bad Julia att se till din mamma.
Varför?
-Hon skulle inte låta henne dö. -Jag förstår.
Alla skulle göra detsamma för sin mor.
Grejen är att vi tar hand om henne.
Det här är mannen som stal från din mamma.
Oroa dig inte för honom mer.
Nej, snälla.
Snälla...
Nej.
Ser du?
När jag säger att vi tar hand om din mor så menar jag det.
Du...
...ska vara en duktig råtta.
Så ser vi till att hon har allt hon behöver.
Okej?
-Gör mig den äran. -Självklart.
Skjut inte utrikesministern.
-Om du ber mig så... -Akta dig.
-Din önskan är min lag idag. -Min första önskan.
Jag vill säga ett par ord.
Älskling.
Jag är så glad.
Det är inte ofta vi har en sån här samling i vårt hus.
Med så många viktiga personer.
Ni anar inte hur tacksam jag är. Det är en stor...ära för mig.
Våra barns gudfar, utrikesministern.
Generaldirektören för hållbar utveckling.
Vår chefskommendant.
Ordföranden för juridiska rådet.
-Även... -Tack, Sara.
Vår president kunde inte komma av personliga skäl.
Han ringde mig och...
Sluta servera, är ni snälla.
Tack.
För mig är den här nya tjänsten...
...ett enormt ansvar och en plikt.
Jag kommer att ha mindre tid för min familj. Förlåt.
Men jag tackade ja eftersom vi står nu inför en ny fas.
Vi har äntligen ett vaccin som fungerar mot noraviruset.
Bravo!
Låt oss nu inte gå händelserna i förväg.
Vi har vunnit en strid, inte kriget. Vårt vaccin är inte stabilt än.
Vi kan inte spara det länge och vi kan bara göra små doser.
Det är ett litet steg...
...men ett stort hopp för framtiden.
Skål för det totala utplånandet av viruset.
Framtiden tillhör oss.
Framtiden tillhör oss!
Framtiden tillhör oss.
-Vill du ha mer? -Sergio, ät din filé.
Om Marta vill ha mer kan hon fråga.
Nej, señora. Jag är mätt.
-Ge mig tomflaskorna. -Det var jättegott.
Tack.
-Vad artig du är. Vem har lärt dig det? -Min mamma. Hon var lärare.
Är. Även om hon inte arbetar som det nu, är hon det.
Hon skäms för att hennes mamma är tjänare.
-Jag skäms inte. -Ta den här brickan.
-Ja, señor. -Gillar du bananer?
Ja.
Hon gillar glass mer. Kan vi få det till efterrätt?
Nej, idag får ni banan.
Fint skådespel vid middagen, men mig lurar du inte.
Vad är det?
Var fan ska jag börja?
-Fan, Álvaro. Mår Laura bra? -Ja, Luis, det är inte det.
-Berätta. -De är efter mig och dig.
Efter oss alla.
Efter dig också.
Det låter som en låt.
Hur mycket har du druckit?
De utelämnade oss.
De har en hemlig plan.
Det är nåt stort de inte berättar, för de vet att vi sätter oss emot.
-En plan? -Demografisk omstrukturering...
...kallar de det.
Vi har inte tillräckligt med resurser för alla.
De vill ta livet av många människor, Luis.
De säger det inte så, men de vill döda folk.
-Álvaro, hör du vad du...? -Det kommer uppifrån.
Det är internationellt, därför vet jag.
-Vi har inte tid. Jag behöver dig. -Okej, lugna dig.
Vad behöver du?
Någon kommer att bli ansvarig för det här. Jag vet bara inte vem.
Vi måste ta reda på det.
En ambitiös person i presidentens närhet.
En tjänst som låter teknisk.
-Jag gillar inte dina antydningar. -Okej. Lyssna på mig...
Álvaro, det här samtalet är över.
Jag är för gammal för att mista min enda vän.
Kom. Vi tar lite frisk luft.
Vad gör du här, din tok?
Du är helt oemotståndlig ikväll.
-Du har druckit för mycket. -Ja, för att fira din seger.
Nej.
Kommendant, lämna mitt rum omedelbart.
Nej.
Hallå. Vad?
-Om nåt händer mig måste du prata med... -Vad skulle hända?
Om nåt händer mig måste du gå till det här stället.
-Vad är det? -Lova mig.
-Lova mig. Lova nu. -Ja, jag lovar.
-Jag lovar. Sov av dig ruset nu. -Vi är själsfränder.
Du är den enda bra mannen. Vi är omringade av skitstövlar.
Jag har druckit mycket.
Hejdå.
-Vi ses snart, okej? -Absolut.
-Hejdå, Álvaro. -Förlåt.
Åk hem och vila.
-Godnatt. -Ta hand om er.
Hejdå.
-Hejdå. -Ta hand om honom.
Jag ska försöka.
Vi kommer snart, vännen.
Hej, Marta.
Marta, älskling.
De sover djupt.
Marta, älskling, vakna.
-Bär henne. -Okej. - Kom, Marta.
Som de sover.
Ska ni väcka henne nu? Det är så kallt ute.
-Hon kan sova över. -Nej, tack.
-Vi vill inte störa. -Vi har plats för er också.
-Nej, tack ändå. -Hon sover så gott.
Gå ni. Imorgon när de vaknar kan ni laga god frukost åt dem.
De kan leka i trädgården.
Hon och Sergio kom bra överens.
När ni är tillbaka är hon kvar här hemma.
-Vad gör vi här, Hugo? -Du ska få se.
Men...
-Är det en överraskning? -Du ska få se.
Okej.
-Vänta här. -Heliga moder.
Vad längesen jag var i den här delen av stan.
-Jaså? -Ja.
Ja, jag har hört att det här är ett farligt område.
Inte förut.
-Förut... -Akta.
Ja, förut träffades alla tonåringar här.
Det låg en konstskola där. Vi hade festivaler, konserter och...
-Det var otroligt. -Ja, kom.
Mår du bra?
Julia.
Det är bara...
Här fick jag min första kyss.
Wow.
Och...
Så många minnen.
Det visste jag inte.
Varför är vi här?
Vad är det?
Hugo.
Carlos?
Lever du?
Carlos!
-Min älskade. -Ingen får veta.
Jag kan inte tro det.
Hur?
Hur? Varför?
Tacka honom.
-Önskar ni nåt, señora? -Det är bra.
Sergio behövde sin behandling, så jag ville vara med. Förlåt om jag väckte dig.
Ingen fara, señora.
Stackars liten. Har han ont?
Det är hemskt att ge barn sprutor.
Han känner inget. När han sover kan inget väcka honom.
Tror ni det hjälper? Han är så smal.
Vi gör vad vi kan. Gå du och lägg dig. Tack.
Pojken har tur som har er.
-Ska jag se till flickan? -Nej.
Hon sover gott.
Oroa dig inte. Sov nu, du förtjänar det. Tack.
Nåväl, señora.
Sergio har en sjukdom. Señora behandlar honom.
Señora?
Du ser blek ut, mår du bra?
Hur gick det till? Körde han?
-Vi finns här om du behöver oss. -Vi behöver rättvisa, Luis.
Vilken gudfar du hade.
Det är en ära för mig att leda planen. Tack, herr president.
Álvaro skickade mig. Är det hans barn?
-Ta hand om henne. -Varför är det farväl?
Om jag inte går så dör vi.
De skrattar åt pappa för att han är den han är.
Jag uppfostrade två döttrar ensam.
De kommer att ta mitt barn. De vill ha hans blod.
Hon säger att alla barn är i fara.
Där är min kompis Pedro.
-Ut. -Allt är i sin ordning.
-Öppna! -Stå still!
-Lek inte med mig. -Nöj dig eller låt det vara.
Ingen människa står över statens säkerhet. Inte ens en minister.
Álex!