A NETFLIX BEMUTATJA
Iván, ez nagyon veszélyes, rád és ránk nézve is.
Manuela!
Alejo?
- Jól van a fiam? - Nem, Alma, elkapta a vírust.
Egy pillanatra sem fogta el a kétkedés, hogy valamelyik gyerek a maga fia lehet?
A szülők a gyerekeiket keresik.
- Elintézzem? - Megtennéd?
Meg fogsz gyógyulni, hallod?
Manuelát nem hozták.
Állapotos, uram.
- Hol van a lány? - Haldoklott.
- Ő előbb elkapta a vírust. - Akkor hozd ide a holttestét!
Manuela itt van. Menjetek érte a furgonnal!
Hová megyünk?
Ne!
A férjem jó ember,
de sosem akarta elhinni, hogy Mateo él. Még most sem hiszi.
Nem halhat meg!
Tegyél meg bármit!
Bármit.
Nyisd ki egy percre, kicsim!
A pulzusa esik. Le kéne állnunk.
Kell még egy adag.
Mit tudnak a noravírusról?
- Iván! - Ez a vírustörzs,
ha egyszer bejut a szervezetbe, nagyon gyorsan terjed.
A fertőzést testnedvekkel lehet átvinni.
Ezért nagyon fontos elkerülni a fizikai kontaktust.
Őrnagy!
Még itt van?
- Épp indulok. - Minden rendben?
Csak elvarrom a szálakat.
Minden tiszta. A teherautók úton vannak.
A néger nő eltűnt.
Értem.
Nem örülök, hogy félholtan kóvályog.
Még ha él is, már nem sokáig. Higgyen nekem!
Semmisítsen meg minden bizonyítékot, érti?
Igen.
A francba!
Ne mozduljon!
Mit művel itt?
- Mit akar itt? - Nyugi!
Segítség kell, ennyi.
Van kint egy nagyon beteg nő.
Ki? A néger?
Még él?
Lehetetlen!
Ha nem segít, meghal.
- Nyugi! - Naná, hogy meghal. És nem csak ő.
- Vigyen hozzá! Gyerünk! - Nyugalom!
Kifelé! Ne jöjjön a közelembe!
Rendben.
- Kifelé! - Nyugalom!
Le a fegyvert! Dobja el vagy elvágom a torkát!
Megvan.
Oké.
Bassza meg!
Mit tegyünk?
- Nem tudom. - Mit?
- Nem tudom. - De haldoklik, Hugo!
Meg fog halni.
Bassza meg!
Oké, hozd ide Manuelát!
- Biztos? - Igen. Hozd ide Manuelát!
Bízz bennem!
Mi most visszamegyünk.
A BESZÉD
Tegyen meg mindent, hogy meggyógyítsa, érti?
Gyerünk, befelé!
NE FÉLJ!
A JÖVŐT ÉPÍTJÜK
EMLÉKEZZ A ZÁRPORRA!
NEVESS RAJTUK!
A FAL ELLEN, AZ EMLÉKEZET ELLEN
A JOGOKAT KI KELL HARCOLNI
Gyere ide!
Mozgás!
Csukd be az ajtót!
Beszélj! Begoña, mondd el, hol van az unokám!
- Nyugalom! - Hol van?
Ne aggódj, csakis a saját érdekében vitték el.
Hol az unokám, te ribanc?
- Emilia! - Emilia, elég!
Oké! Kérlek, Emilia!
- Hol van? Megöllek, te kurva! - Jól van, elég!
Elég, kérlek!
- Tűnjön el! - Fiatalember…
Mondtam, takarodjon innen a fenébe!
Kifelé!
Emilia…
Jól vagy?
Nem.
Saját biztonságuk érdekében maradjanak otthon!
Különleges engedély hiányában tilos az utcán tartózkodni.
Igen, rendben. Köszönöm.
- Mi ez? - Riasztás a kerítésnél.
Megpróbáltak áttörni rajta. Hogy van Iván?
Sokkal jobban.
Ez hihetetlen, Alma.
A minisztérium. Nagy a baj. Két nap alatt sokszorosára nőtt a fertőzöttek száma.
- Halló? - Asszonyom, mi ez a szirénázás?
Semmi baj, Rosa. Behatolási kísérlet volt, de úrrá lettek a helyzeten.
Fertőzöttek?
Azt mondják, járvány tört ki. Mi lesz most, asszonyom?
Nálunk csak néhány eset van.
- Hozzon reggelit! Hosszú nap lesz. - Igen. Szólok Rainak.
Rendben.
Ne feledjék, a szektorban az egészségügyi személyzet ilyen maszkokat oszt
a kórházakban, klinikákon és gyógyszertárakban.
A használatuk nagyon egyszerű.
Így kell felhelyezni.
És a kesztyű?
Riasztás…
- Mik a hírek? - A Kettes Szektorban több száz eset van.
A kórházak túlterheltek. Kezd kicsúszni a kezünkből, Luis.
Elrendeljük, hogy csak fontos információk hangozzanak el.
- Nem kell pánikot kelteni. - Megteszünk mindent,
de a vírus elszabadult.
A helyzet kritikus. Radikális lépések kellenek.
Nem tudok segíteni.
Lement a láza.
A lázcsillapító miatt. De ez annyit segít, mint ragtapasz a lőtt sebre.
Tarts ki, Manuela!
Jöjjön ide!
Nem tudom, a neje bátor vagy ostoba, de ha ilyen közel hajol hozzá,
- maga rövidesen özvegy lesz. - A saját életéért aggódjon!
Többet nem tehetek.
Semmit? Vagyis maga hasznavehetetlen? Ezt akarja mondani?
Hogy nem jó semmire? Ezt állítja?
- Lőjem le most azonnal, mi? - Ahhoz bátorság kell.
- Azt hiszi, nem tudom megtenni? - Elég!
- Rajta, lőjön!
Lőjön csak, a lánynak mindenképp vége!
Évek óta harcolok a vírus ellen, és az egyetlen reményünk egy kislány.
Egy, az ezernyi gyerekből.
Hát erre kellettek a gyerekek, te rohadt szemét?
Maga túl ostoba, hogy megértse, mekkora áldozatokat kíván egy ilyen küzdelem.
Szegény hülye, nem is sejti, milyen kincs, milyen csoda él az otthonában.
Ironikus, nemde?
Elég, Hugo!
Elég!
Csillapodj, Hugo!
Ha ez igaz,
én is megmenthetem Manuelát.
Igen, persze.
Igen, naprakész vagyok.
Igen.
A teljes orvosgárdára szükségem van.
Jó.
- Ő is itt van… - Uram!
és egyetért velem.
Elnézést!
Roberto, a teljes egészségügyi személyzet kell.
Adjon ki közleményt, és szigeteljék el a fertőzötteket!
Menni fog?
- Igen, máris hívom. - Uram!
Rosa, most nem érek rá.
Az elnök irodájából hívják.
Elnézést!
Halló?
Igen. Jó napot, elnök úr!
Igen, naprakész vagyok.
Rendben, máris indulunk.
Az elnök azonnal látni akar minket.
- Gyerünk! - Várj, Luis! Beszélnünk kell.
- Nem várhat? - Nem, fontos. Kérlek!
Beszéltem az önkéntesekről, emlékszel?
A donorokról, akik ellenállnak a vírusnak?
Igen.
Ők nem felnőttek.
Az ellenanyag csak fejlődő szervezetekben termelődik,
akik túlélik az elsődleges fertőzést.
Ez az, amit titkoltam előled, Luis.
Ők gyerekek.
A felnőttek immunrendszere már kialakult.
A vér, amit Iván kapott, az egyik gyerektől származott?
Igen.
Honnan szerzed őket?
A legtöbbjük…
elhagyott gyermek, család nélkül,
szülők nélkül, remény nélkül. Nincstelenek.
Én otthont adtam nekik. Gondoskodtam róluk.
Megadtam nekik mindent.
Angyalokként bántam velük, hiszen azok is.
Luis, ők valóságos csodák.
Ezer élet sem lenne elég, hogy megháláljam nekik, hogy megmentették a fiunk életét.
Sergio is a gyerekek egyike, ugye?
A vérük nélkül…
a fiunk…
már halott lenne. Érted, Luis?
Az elnök tudja?
Igen.
Igyekezz!
Már vár minket.
Jó reggelt! Ideje felkelni, gyerekek!
Rajta!
Ébresztő!
Felkelni, rajta!
Nézzétek, ki van itt!
Marta újra köztünk van. Ébresztő, gyerekek!
- Felkelni! - Mateo!
Üdvözöljétek a régi barátunkat!
- Jól van! - Mind újra együtt vagyunk.
Takarókat hoztam. Biztos fáznak a gyerekek.
Nyirkos idelenn.
- Senki sem jöhet be. Majd én kiosztom. - Oké. Jól vannak?
Igen, köszönöm.
És mit keresnek itt?
Semmi köze hozzá. Menjen, vagy hívom az őrnagyot.
Hallotta?
Tökéletesen.
Megyek. Elnézést a zavarásért!
Maga nagyon erős nő.
- Hogy lehet, hogy nem kapta el? - Fogja be és kezdje!
Most!
Alma!
Luis!
Üdv!
Örülök, hogy Iván jól van.
- Köszönöm. - Tájékoztattak róla.
- Köszönjük, elnök úr. - Erre, kérem!
Ismerik Jiménez őrnagyot, igaz?
Igen, újabban elég gyakran találkozunk.
Ő lett számomra a rossz hírek hozója.
Üljenek le, kérem!
Nos…
Azért vannak itt, mert megbízom önökben, és segíteniük kell a válság kezelésében.
A helyzet nagyon súlyos,
de felülkerekedünk rajta.
Hála az önök munkájának és tudásának, de főleg önnek, Alma.
A maga kutatásának eredményei menthetnek meg minket.
Köszönöm, elnök úr.
Halljuk a számokat!
Úgy véljük, minden 10 000 gyerekből csak 8 különleges alany van,
akik a vakcinához elég ellenanyagot termelnek.
És egy gyerek megmenthet…
Úgy 500 nem fertőzött embert. A fertőzötteknek több vér kell.
Luis, kiadunk egy közleményt.
Aláírtam a parancsot.
Evakuáljuk a fiatalokat a városból,
a saját biztonságuk érdekében.
Az őrnagy begyűjti őket.
Ahogy kívánja, uram.
És mi lesz a gyerekekkel?
A legjobb kezekben lesznek, mint mindig.
Tesztelni fogjuk őket.
És akik alkalmasak alanyok, biztonságban lesznek?
Megtesszük, amit lehet.
És természetesen örökre hálásak leszünk nekik, és a szüleiknek.
Hálásak? Hisz gyerekekről beszélünk!
Gyerekek százairól, akik talán túl sem élik az eljárást.
Ha nem lesz vakcina, úgyis meghalnak.
Így esélyt adunk nekik.
- Mindenkinek esélyt adunk a túlélésre. - Mindenkinek?
- A Kettes Szektorban élőknek is? - A kormány megtesz mindent, amit lehet.
Mint mindig.
Luis…
hadd kérdezzek valamit.
Milyen volt látni, ahogy a vakcinától meggyógyul a fia?
A helyzet túlnőtt rajtunk.
Igen,
néhány gyerek meghalhat.
És lehet, hogy nem lesz elég vakcina, hogy mindenkit beoltsunk.
De választanunk kell.
Ha nem kockáztatunk a gyerekekkel,
a vírus kiirt minket.
Eljött az idő, hogy végre elengedjük…
az abszurd eszményeket. Cselekednünk kell.
Rendben.
Támogatom, elnök úr.
- Köszönöm. - De…
előbb látni akarom a jelentést.
Rendben. Itt van.
Köszönöm.
ORVOSI KUTATÓKÖZPONT 31/8028 ALANY
A francba!
Nagyon sápadt vagy.
Hány adag vér kell még?
Hideg vagy.
Még él, ugye?
Igen.
Akkor folytassuk!
Folytassuk!
- Hozz egy kis vizet! - Máris.
Óvatosan!
Jobb?
Igen.
Ígérd meg, hogy szólsz, ha rosszul vagy.
Ígérd meg, kérlek!
Ne aggódj!
Ez lehetetlen. Nem fog menni.
Elnök úr,
az ország lakói éheztek,
túléltek háborúkat, válságokat és azt, hogy megfosztották őket a szabadságuktól,
de nem kérheti, hogy a szülők lemondjanak a gyerekeikről.
Erre van a rendőri apparátus.
Nyugodt lehet, begyűjtjük az összeset.
- Ebből zendülés lesz. - Majd leverjük.
- Ártatlanok halála árán. Ezt akarja? - Mi jobb? Egy levert zendülés,
- vagy egy elszabadult járvány? - A célunk azonos, uram.
De hiszem, hogy ezt a célt másként kell elérnünk.
- Mit javasol? - Győzzük meg az embereket!
Beszédet kell intézni hozzájuk, elmondani, milyen súlyos a helyzet, de…
meg is kell nyugtatni őket,
hogy megteszünk mindent, amit lehet,
a gyerekeik biztonsága érdekében.
- Jó. Ha kéri, értesítem a médiát, uram. - Nem, nem.
- Olyasvalaki beszéljen, akiben bíznak. - Te.
- Én? - Igen, miért is ne?
Remek ötlet.
- Nem… - Magának hisznek.
Ráadásul…
a pletyka, hogy ellenem fordult, most hasznunkra válik
Így nem lesz olyan hivatalos.
Egy családapa,
aki a családokhoz szól. Tökéletes.
Ötvözve az érzelmeket
és a tudományt.
Rendben.
Megteszem.
- Köszönöm, Luis. - Kérek pár órát a felkészülésre.
Remekül hangzik.
Ti hárman, gyertek velem!
Kisasszony!
- Igen? - Várjon!
Jézusom, nem te akartál a mosdóba menni? Siess!
Pedro, én a lányokkal megyek. Ha kész vagy, várj meg minket, jó?
Ne merj egyedül elmenni!
Fiam!
Fiú!
Te vagy Pedro?
- Nem beszélhetek senkivel. - Várj egy kicsit!
Árulj el nekem valamit!
A szüleid nem Mateónak szólítottak?
Ismerős ez a név?
Miért?
Mert…
Mert talán az apád vagyok.
Tényleg?
Mit csinálsz?
- Semmit. - Kivel beszélsz?
Senkivel.
Ne hazudj nekem!
Hogy van Iván?
A húgával van. Kértem, hogy maradjon távol, de ismeri a lányát.
Iván nem fertőz.
És mi volt az elnöknél? Tesznek valamit?
Ne merj bejönni!
Drágám!
- El fogsz esni. Apa! - Mi ez?
- Érte kell mennem! - Ne!
- Segíts rajta! - Apa!
- Iván! - Nem, Iván. Nem kelhetsz fel.
Túl gyenge vagy. Nyugtatót, gyorsan!
Hol van Manuela, anya? Mit tettél vele?
- Hugo és Sara idehozzák. Türelem. - Nem!
- Segítenünk kell rajta! - Nem tehettünk semmit.
Honnan tudod?
A bácsikádtól.
- Csoda kellett a te megmentésedhez is. - Állapotos volt.
Ne zaklasd fel a bátyádat!
- Kérlek! - Van neked szíved?
Manuela…
- Nyugi. - Minden rendben.
Megölted az unokádat? Együtt voltak, ő miért nincs itt?
- Hagyd anyád! - Ő miért nincs itt?
- Szörnyeteg vagy! - Elég!
- Apa, te ezt hagyod? - Gyere!
Gyűlöllek!
- Nem lesz baj. - Gyűlöllek.
Minden rendben lesz.
- Hogy hagyhattad? - Menjünk az irodába!
- Ő egy gyilkos. - Befelé!
- Nem értem, hogy hagyhattad… - Ülj le!
Ülj le, hallgass és figyelj rám!
Ne aludj el!
Gyerünk!
Nem érzem jól magam.
Oké, végeztünk. Elég! Kapcsolja le!
Állítsa le!
Ne aggódj! Nézz rám!
- Jól vagyok. - Nem vagy.
- Jól vagyok. - Nem.
- Adjon neki valamit! - Glükóz kell.
- Jól vagyok. - Hadd nézzem!
Hozza ide azokat a pirulákat!
- Lát engem? - Jól vagyok.
Lát engem? Csak leesett a vércukra.
Nézzen rám!
Tessék, itt van, nézd!
Semmi baj. Ne aggódj!
Jól van.
Nem hiszem el.
Manuela!
- Kizárt! - Manuela!
Hugo… Manuela!
Sara…
A láza teljesen lement. Ez hihetetlen! Honnan tudta?
Drágám!
Drágám…
A nővérem az.
Ezért nem veheti fel.
Ha nem veszem fel, aggódni fog.
Gyerünk!
Hangosítsa ki! Jöjjön ide!
- Alma? - Na végre!
Miért nem vetted fel?
Nem volt a közelemben a telefon. Hogy van Iván?
A lány vére bevált.
Ja igen, a szülei odamentek. Nem láttad őket?
Hogyan?
Figyelj, mi van a cseléddel?
Meghalt?
Iván…
Alejo?
- Hugo! - Mi van a lányommal?
A francba!
Hol a lányom? Megöllek, te rohadék!
- Hugo! - Megöllek!
Hugo!
Nélküle nem találjuk meg Martát.
Ne tedd, kérlek!
Hagyd abba!
Egyes szintű egészségügyi riadó lép életbe.
Egyes szintű egészségügyi riadó.
Nyilvános helyen viseljenek maszkot!
Menjenek a kijelölt kórházba már hőemelkedés esetén is!
Mindig kövessék az egészségügyi személyzet és a rendőrök utasításait!
Egyes szintű egészségügyi riadó lép életbe.
Csengess be!
Hagyd nyitva az ajtót Juliának!
- Befelé! - Honnan van a fegyver?
- Hugo! - Álex, segíts Juliának!
Segíts! Vigyük a hálóba!
- Nagyon gyenge. - Oké.
- Óvatosan, Álex! - Óvatosan!
Hogy vagy, szívem?
Jól. Majd mesélek.
- Sápadt vagy. - Semmi baj.
- Ez ki, Hugo? - Ez a szemét vitte el Martát.
Ő volt az. Alma öccse.
- Mi? - Hogy felhasználják.
A gyerekek vérével gyógyítják a vírust.
Mit tettél vele, rohadék? Megöllek!
- Mit tettél? - Csillapodj!
- Keresd meg Luist! - És ha ő is velük van?
Ezért van itt ez az ember.
Indulás! Veletek megyek. Te vigyázz erre a mocsokra!
És is maradok.
Manuela gyenge, szüksége lehet rám.
Jól van, drágám.
- Sok szerencsét! - Oké.
- Menjünk, Hugo! - Álex, gyere ide!
Kötözd meg jól, és le ne vedd a szemed róla!
Hugo!
- Hozd vissza Martát! - Jó.
És vigyázz anyára, kérlek!
- Hugo! - Oké?
Persze.
Jövök!
Uram! Engedj el!
Uram!
- Hol van a lányom? - Vigye innen, Rai!
- Rosa! - Nem tudtuk megállítani.
- Mit keresel itt? - Szerinted, Luis?
Hogy mer így betörni a házamba?
- A férjéhez jöttem. - A férjem elfoglalt.
Beszédet készül mondani az országnak.
- Magyarázattal tartozik. - Azt akarom,
- hogy tűnjön el innen… - Elég!
Még van egy órám a beszédig. Kapsz öt percet.
Gyere velem!
Meg ne merj mukkanni!
Zárva az ajtó. Hozom a kulcsot.
Várj!
- Hát te? - Álex, velem kell jönnöd!
- Daniela, most nem… - Sürgős.
Kérlek!
- Megint elvitték az unokám! - Marta teljesen jól van.
A vírusra immunis gyerekek közt van.
Ő nagyon értékes számunkra, és így is kezeljük.
Te tudtál erről?
Én…
Én csak azt tudom, hogy a vírus a vártnál gyorsabban terjed, és…
és csak a nejem állíthatja meg.
Mit műveltek a gyerekekkel?
Ez bonyolult. Nem értené.
„Bonyolult?” Sokkal inkább veszélyes!
- Add vissza őt, Luis! - Nem lehet, Emilia.
Most még nem.
- Kérlek, légy türelmes. - Türelmes?
Legyek türelmes, mikor az unokám élete a tét?
Veszélyben van! Hallod egyáltalán magadat, Luis?
Maga egy szemétláda! Alma, nálunk van az öccse.
Puszta kézzel ölöm meg, ha nem adja vissza Martát!
Ha bármi történik vele, sosem látja viszont Martát.
Világos?
Vigye el, Rai!
Bíztam magában, uram.
Emilia…
Csak pár napot kérek.
Kell a vakcina.
Örülök, hogy a férjem már látja, mi lett belőled, Luis.
Egy kegyetlen…
áruló gazember!
Sara?
Sara, kérem!
- Befogná? - Sara, lazítsa meg a kötelet!
- Kizárt. - Elzsibbadt a kezem.
Kérem, Sara!
Egy rossz mozdulat, és lelövöm.
- Hallotta? - Igen.
Árulja el, Sara, honnan tudta, hogy a vére megmenti?
Rendőrség!
Ne mozdulj!
- Eszébe se jusson! - Oké!
Vége,
Julia.
Vigyék!
Jól van.
Julia, hát mégiscsak te vagy az!
Menj a pokolba, Begoña!
Üzenem Ivánnak, hogy megmentettelek.
Jó.
Köszönöm, hogy szólt, őrnagy.
Ez nagyszerű, szívem, ne írd át!
Csodás leszel, mint mindig.
Az emberek imádnak, Luis.
És én szeretlek.
Lássuk csak!
Hányszor csináltad? Ezerszer? Ötszázszor?
És még mindig nem tudsz nyakkendőt kötni.
Daniela!
Megnézed a beszédet?
- Gyere, tegyük félre a haragot! - Én elintézem.
Daniela, drágám!
Ez fontos pillanat az apádnak,
nekem, az egész országnak.
Jólesne a támogatásod.
Luis!
A jövő a miénk.
Miniszter úr!
Itt az idő?
Öt, négy…
Ma nem csak egészségügyi miniszterként szólok önökhöz,
hanem családapaként is.
Ahogy mind tudjuk, az ország kivételesen nehéz időket él át.
Minden múltbeli erőfeszítésünk ellenére,
ami az életünket fenyegető vírus kiirtására irányult,
a járvány egyre agresszívabb, és megállíthatatlanul terjed.
A kormányunk,
és főleg a nejem, Alma López-Durán,
közel jutott a probléma megoldásához,
egy, a vérzést megállító vakcina kifejlesztéséhez.
Rohadék!
Előbb azonban,
tekintve a fertőzésveszélyt a veszélyeztetett csoportokon belül,
a kormány szeretné
a 15 év alatti gyermekeket
táborokba küldeni,
ahol biztonságban lehetnek,
távol a fertőzés elsődleges forrásától.
Tisztában vagyok azzal,
mekkora kérés ez a kormány részéről.
Azt is tudom, ahogy önök is,
hogy semmi sem fontosabb a családnál,
a személynél, akivel együtt éljük le az életünket,
és a közös gyermekeknél, akiket világra hozunk.
Ezért jól tudom,
hogy nincs rosszabb a családunktól való elválásnál.
Azonban vannak idők,
amikor kénytelen vagyunk elfogadni a helyzet súlyát,
és továbblépni,
a gyermekeink érdekeit és jövőjét szem előtt tartva.
Ezért olyan fontos,
hogy figyelmesen hallgassák a szavaimat.
Úgy egy óra múlva,
rendőrök fognak megjelenni az otthonaikban, a gyermekeiket keresve.
Rejtsék el őket!
Ne mondjanak le róluk!
Bár azt mondják, ez az ő védelmüket szolgálja,
ez hazugság.
Rettenetes népirtásra készülnek, amit mentőakciónak álcáznának.
Nem óvni akarják a gyerekeket. Kísérleti alanyként használják őket,
hogy saját magukat mentsék.
Kapják el!
Édesapák és édesanyák,
ne hagyják elvenni a gyerekeiket!
Több mint száz éve, hogy elvesztettük
a testvériség és demokrácia értékeit.
Egy másik, hasonlóan sötét időszakban,
egy hasonlóan bűnös kormány kivégeztetett egy férfit,
akinek szavai ma is visszhangzanak, és aktuálisabbak, mint valaha.
Nyisd ki az ajtót, Luis!
Federico García Lorca írta,
„Vannak dolgok,
falak közé zárva,
amik, ha az utcán kiabálnánk őket széjjel,
betöltenék a világot.”
Jól van.
Itt az idő. Menjenek ki az utcákra és kiáltsanak!
Nyisd ki az ajtót, Luis!
Én önök és a gyermekeik mellett állok.
A jövő az övék!
Küzdjenek egy jobb országért…
és a szabadságért!
A szabadságért!
Nyisd ki az ajtót, Luis!
Nyisd ki az ajtót, te rohadék!
Nyisd ki az ajtót!
Nyisd ki, Luis!
Mit tettél?
- Elképesztő voltál, apa. - Minden oké?
- Igen, indulj! - Menj!
Uram!
- Uram! - Kinyitni!
Indulj!
- Uram! - Indulj!
Uram!
- Rajta! - Indíts!
- Indulj! - Kinyitni!
Kinyitni!
GYARAPODUNK
A JÖVŐ…
Saját biztonságuk érdekében egészségügyi riasztás van érvényben.
Tartsák be a korlátozásokat, és értesítsék a hatóságot,
ha a környezetükben fertőzött van.
- Beteget hozok az Egyesből. - Nyissa ki!
- Nagyon fertőző. nem jó ötlet… - Nyissa ki az ajtót, most!
Hát legyen.
- Mi folyik itt? - Őrnagy úr!
- Rabot viszek a központba. Sietek. - Igenis, elnézést.
Menjen!
Sikerült!
Ez szoros volt.
A szabadságért!
Nézzétek!
A szabadságért!
Melléd álltak, apa.
Ne kiabáld el! A neheze még csak most következik.
A szabadságért!
Miért nem kaptál?
Marta, gyere enni!
Gyerünk, egyél!
Meggondoltad magad?
Míg nem árulod el, mit mondott az a férfi,
nem kapsz enni. Megértetted?
Marta, gyere velem! Rajta, indulás!
Hol tartja fogva Martát?
Hol van?
Milyen csodás vér!
Hihetetlen! A maga immunválasza erősebb a lányénál is.
Kivételes.
Azt mondják, ez örökletes. De tudja, mit?
Enrique elmondta a kis titkát.
Márpedig, ha maga nem az anyja,
mi a magyarázat erre a biológiai csodára?
Én nem hiszek a csodákban.
A tudományban hiszek.
És a nyakában lévő dologban.
Az csak egy anyajegy.
Micsoda véletlen!
Az unokahúgának is van.
Méghozzá pontosan ugyanazon a helyen.
Nem tudom, miről beszél.
Nézze!
Mondja el, mi van magában,
vagy saját kezűleg tépem ki onnan.
Rajta, csinálja!
Mindennél jobban szeretlek.
- Mi is téged. - Mi még annál is jobban szeretünk, apa.
Van egy meglepetésem.
Fogjátok meg egymás kezét!
Tudja, ki volt az apám?
Marta!
- Nénikém! - Édesem!
Jól vagy, drágám?
Mindent felkutatunk, hogy elkapjuk az árulót,
és hamarosan őrizetbe vesszük.
Ez vonatkozik azokra is, akik közreműködtek
a szörnyű terv végrehajtásában.
Az elnök árulónak nevezett, az egész ország előtt!
Mikor fog kivégeztetni?
Találtam valamit, ami segíthet. Megvan az ellenszer.
Támogatok minden intézkedést, amit szükségesnek vél a rend fenntartásához.
- Mindent, uram? - Mindent.
Ha öt másodpercen belül nem tűnnek el,
tüzet nyitunk.
Fegyvert vállhoz!
Az ország polgárai
felelős és tiszteletre méltó módon megőrizték nyugalmukat,
így az utcák újra teljesen békések.
Örülök a találkozásnak.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória