NETFLIX UVÁDÍ
V MINULÝCH DÍLECH
Iváne, tohle je nebezpečné. Pro tebe i pro nás všechny.
Manuelo!
Alejo?
- Je můj syn v pořádku? - Ne, Almo, nakazil se.
To jste ani chvilku nezapochyboval?
Nenapadlo vás, že by tam mohl být i váš syn?
- Říkal, že nějací rodiče hledají děti. - Mám to vyřešit?
Mohl bys?
Ty se uzdravíš, slyšíš?
Nepřivezli Manuelu.
Ta dívka je těhotná, pane.
- Kde je ta dívka? - Umírala. Už je nakažená několik dní.
Tak mi přivez její tělo. Kde sakra je?
Je tady. Dovezte ji. Vezměte si dodávku.
Kam to jdeme?
Ne!
Můj manžel je dobrý člověk, ale…
Nikdy nevěřil, že Mateo žije. Pořád tomu nevěří.
On nesmí zemřít!
Udělej cokoliv, Alejo. Cokoliv.
Otevři mi, drahoušku.
Její tep klesá. Měli bychom přestat.
Ještě jeden sáček.
Víte vůbec něco o noraviru?
Iváne!
Je to takový druh viru, který se hrozně rychle šíří do celého těla.
K nákaze dochází prostřednictvím tekutin.
Proto je důležité se vyhnout fyzickému kontaktu.
Majore.
Vy jste ještě tady?
Už pojedu.
Vše v pořádku?
Nechci zanechat žádné stopy.
Vše je vyklizené. Auta jsou na cestě.
Chybí ta černá holka.
Ano.
Nechci, aby se tu potloukala polomrtvá.
Jestli je živá,
dlouho nevydrží. Věřte mi.
Zničte všechny zbylé důkazy, ano?
Ano.
Sakra!
Ani hnout!
Co tady děláš?
- Co tu chceš? - Uklidni se.
Jen potřebuju pomoc.
Venku je velmi nemocná mladá žena.
Ta černoška?
Ona ještě žije?
To není možné!
Jestli nám nepomůžeš, zemře. Jen klid.
Jistěže zemře. A nebude sama.
Zaveď mě k ní.
- Klid. - Zaveď mě k ní.
Ven! Nepřibližuj se ke mně!
Dobře.
- Ven. - Jen klid.
Odhoď tu zbraň!
Odhoď ji, nebo tě podříznu!
Mám to.
Dobře.
Do hajzlu!
Co budeme dělat?
- Nevím. - Co mám dělat?
- Já nevím! - Co? Hugo, ona umírá.
Ona umře!
Do prdele.
Dobře… Přiveď Manuelu.
- Určitě? - Ano, poslechni mě. Přiveď ji.
Věř mi.
A my se vrátíme dovnitř.
PROSLOV
Slib mi, že uděláš všechno, abys ji vyléčil.
No tak, jdeme!
ŽÁDNÝ STRACH
BUDUJ SVOJI BUDOUCNOST
VZPOMEŇ SI NA DÉŠŤ
VYSMĚJ SE JIM
VZPOMÍNKAMI PROTI ZDI
PRÁVA SE DOBÝVAJÍ
BARIÉRA
Pojď sem!
Běž, dělej.
Zavři dveře, Álexi.
Tak mluv.
Begoño, teď mi řekneš, kde je moje vnučka.
- Uklidni se. - Kde je?
Klid. Jistě ji odvedli pro její dobro.
Kde je moje vnučka, ty svině?
- Emilie! - Emilie, dost!
Dobře! Prosím, Emilie!
- Kde je? Já tě zabiju, ty svině! - To stačí!
Už dost, prosím.
- Odejdi, prosím. - Ale mladíku…
Říkám ti, padej! Teď hned, ksakru!
Dělej!
Emilie.
Jsi v pořádku?
Ne.
V zájmu svého zdraví nevycházejte ven.
Připomínáme, že vycházení na ulici je zakázáno,
pokud nemáte zvláštní povolení.
Ano, dobře. Díky.
- Co se děje? - Bariérový alarm.
Nějací lidé se pokusili přejít. Jak je Ivánovi?
Mnohem lépe.
To je neuvěřitelné.
To je z ministerstva. Máme vážný problém.
Počet nakažených se za dva dny znásobil.
- Haló? - Paní, co je to za sirény?
Jen klid, Roso.
Někdo sem chtěl vniknout, ale je to pod kontrolou.
Jsou nakažení?
Lidi říkají, že je epidemie. Co nás čeká, madam?
Náš sektor má málo případů.
Udělej snídani. Bude dlouhý den.
Ano, madam. Zavolám Raie.
Dobře.
Připomínáme, že váš místní lékařský personál
rozdává zdarma takovéto masky,
a to v nemocnicích, klinikách i lékárnách.
Jejich použití je snadné.
Takhle se nasazují.
A rukavice?
Zdravotní nouze…
Co říkají?
V sektoru 2 jsou stovky případů.
Nemocnice jsou ochromené. Vymyká se to kontrole, Luisi.
Musíme říct tisku, aby vysílali jen podstatné informace.
Nesmíme lidi vyplašit.
Zkusíme dostat pod kontrolu aspoň média.
Situace je extrémní a žádá si radikální řešení.
Nemůžu jí pomoct.
Horečka klesla.
To je antipyretiky.
Nic to neznamená. Je to jako dát náplast na průstřel.
Buď silná, Manuelo.
Pojď sem.
Nevím, jestli je tvá žena statečná nebo hloupá.
Ale když bude chodit k ní, brzy budeš vdovec.
Drž hubu a starej se o sebe.
Tady není pomoci.
Ne?
Jsi k ničemu. Takhle to myslíš?
To mi chceš říct? Že jsi k ničemu?
Mám tě zastřelit? To je ono?
Na to nemáš.
- Myslíš, že ne? - Hugo, přestaň!
- Dost! - Jen mě zabij.
Dělej, zabij mě, ale ta holka stejně umře.
Už roky s tím virem bojuju!
A měli jsme jediný záblesk naděje, jednu malou holku…
z tisíců dětí, co jsme testovali.
Tak to jste těm dětem dělali? Ty hajzle! Je to tak?
To bys nepochopil.
Jsi moc tupý, abys pochopil, co se musí v takové bitvě obětovat.
Chudáku… Ani nevíš, že máš pod vlastní střechou naprostý zázrak.
To je ironie, co?
Dost, Hugo!
Přestaň!
Uklidni se, Hugo.
Jestli je to pravda,
můžu Manuelu zachránit i já.
Ano, jistě.
Jistě že o tom vím.
Ano.
Chci veškerý zdravotnický personál.
Dobře.
- Ředitelka je tu. - Pane…
A souhlasí se mnou.
Promiňte.
Roberto, chci veškerý zdravotnický personál.
Oznamte to a shromážděte nakažené do jedné oblasti.
Zařídíš to?
- Ano, hned mu zavolám. - Pane.
Roso!
Nemám čas.
Volá kancelář prezidenta.
Promiňte.
Haló?
Ano.
Zdravím, pane prezidente.
Ano, jistě že o tom vím.
Dobře, hned tam jedeme.
Prezident nás chce okamžitě vidět.
- Jedeme. - Počkej.
- Musím ti něco říct. - Počká to?
Ne. Je to důležité, prosím.
Jak jsem ti říkala o těch dobrovolnících,
dárcích s vysokou protivirovou aktivitou…
Ano?
Nejsou to dospělí.
Protilátky produkují jen jedinci ve vývoji,
kteří přežili první kontakt s virem.
To jsem před tebou tajila, Luisi.
Jsou to děti.
Dospělí už mají vyvinutý imunitní systém.
Ta krev na Ivánovu transfúzi byla od jednoho z těch dětí?
Ano.
A kde je bereš?
Většina z nich…
jsou ztracené děti, bez rodiny,
bez špetky naděje, bez rodičů, samy.
Dala jsem jim domov.
Starala jsem se o ně.
Dala jsem jim všechno.
Brala jsem je jako anděly, protože oni jsou andělé.
Luisi, ony jsou zázrak.
Ani za tisíc životů
jim dost nepoděkuju za záchranu našeho syna.
Sergio je taky jedním z těch dětí?
Bez té krve…
by náš syn…
byl mrtvý. Rozumíš, Luisi?
Ví to prezident?
Ano.
Pospěš si.
Čeká na nás.
Dobré ráno! Je čas vstávat, děti!
No tak.
Šup, vyskoč.
No tak, vstávat.
Podívejte, kdo je tady.
Marta je tu zase s námi! Pojďte, všichni vstávat!
- Už je čas. - Mateo!
Přivítáme kamarádku. To je ono!
- Výborně, děti. - A jsme zase spolu.
Přinesl jsem dětem deky. Jistě je jim zima.
Je to tu dost vlhké.
- Tam nikdo nesmí. Já je rozdám. - Dobře.
Jsou v pořádku?
Ano, děkuji.
A co tady dělají?
Hleďte si svého, nebo zavolám majora.
Slyšel jste?
Jistě.
Už půjdu. Nechci obtěžovat.
Jsi velmi silná žena.
Nechápu, žes to ještě nechytla.
Nekecej a začni.
Hned!
Almo.
Luisi.
Zdravím.
Mám radost z Ivána.
- Díky. - Informovali mě o něm.
Děkuji, prezidente.
Pojďte dál.
Majora Jiméneze znáte, že?
Ano, poslední dobou se setkáváme často.
Nevím, proč mi evokuje špatné zprávy.
Posaďte se, prosím.
Dobře…
Jste tu, protože vám plně důvěřuji
a potřebuji vás k překonání této krize.
Jak víte, situace je velmi vážná.
Ale my to zvládneme.
A to díky vaší práci a vědomostem,
hlavně tvým, Almo.
Výsledky tvé dosavadní práce nás mohou zachránit.
Děkuji, pane prezidente.
Připomeň mi ta čísla.
Podle našich výpočtů je z deseti tisíc dětí osm výjimečných,
tedy má dost protilátek na výrobu vakcíny.
A každé může zachránit…
Zhruba 500 neinfikovaných lidí.
Nakažení potřebují více krve.
Luisi, vydáme prohlášení.
Podepsal jsem příkaz.
Řekneme, že musíme evakuovat mladistvé
a v zájmu jejich ochrany je odvézt z města.
Major zařídí odvoz.
Zajisté, pane prezidente.
A co se s těmi dětmi stane?
Budou v nejlepších rukou, jako doteď.
Jen jim uděláme testy.
Jak zaručíme bezpečí těm, co poslouží jako vakcíny?
Uděláme, co budeme moci.
A budeme navěky vděční jim… a jejich rodinám.
Vděční. Mluvíme tady o dětech.
O stovkách nevinných dětí, kterým nezaručíme přežití.
Když brzy nenajdeme vakcínu, zemřou stejně.
Dáváme jim šanci.
Dáváme nám všem šanci na přežití.
Všem…
Takže budeme očkovat i lidi v sektoru 2.
Vláda udělá, co bude v jejích silách…
Jako vždy.
Luisi,
chci se tě na něco zeptat.
Jak ses cítil, když ta vakcína zachránila tvého syna?
Nic nenaděláme, Luisi.
Ano,
nějaké dítě možná zemře.
Také je možné, že nebudeme mít dost vakcín pro všechny obyvatele.
Ale musíme si vybrat mezi…
jistým rizikem pro ty děti…
a tím, že nás virus zahubí všechny.
Nastal čas, abychom zapomněli…
na absurdní ideály a jednali rozhodně.
Dobře.
Jsem na tvé straně, prezidente.
- Děkuji. - Ale…
napřed si chci přečíst tu zprávu.
Ano, jistě.
Díky.
STŘEDISKO LÉKAŘSKÉHO VÝZKUMU PŘÍPAD 31/8028
Sakra!
Jsi hrozně bledá.
Kolik sáčků krve je potřeba?
Jsi ledová.
Pořád žije, že jo?
Ano.
Tak pokračujeme.
Pokračujeme.
- Dones mi vodu, prosím. - Jasně.
Opatrně.
Lepší?
Ano.
Slib mi, že řekneš, kdyby ti bylo zle.
Slib mi to, prosím.
Neboj se.
Tohle není možné. To nepůjde.
Prezidente,
lidé v této zemi zažili hlad,
vydrželi války, překonali velké krize.
Dokonce žili bez svobody, ale nemůžete žádat matky a otce,
aby jen tak odevzdali své děti.
Na to má stát bezpečnostní složky.
Zaručuji, že odvoz proběhne úspěšně, pane.
Nastane vzpoura.
Tak ji potlačíme.
A prolijete krev nevinných lidí.
To chceš?
Chceš radši vzpouru, nebo pandemii?
Já chci to samé co vy.
Ale pevně věřím, že to musíme vyřešit jinak.
Co navrhuješ?
Musíme lidi přesvědčit.
Promluvit k lidem a vysvětlit jim, jak vážná je situace, ale také…
jim musíme zaručit, že uděláme vše, co je v našich silách, abychom zajistili
bezpečí jejich dětí.
Dobře. Jsem připraven zavolat do médií, pane.
Ne.
- Musí to být někdo, komu věří. - Oznam to ty.
Já?
Ano, proč ne?
Skvělý nápad.
- Ne… - Lidi ti věří.
A navíc…
ty fámy, že jsi teď proti mně,
nám hrají do karet.
Nebudou to brát jako vládní proslov.
Otec rodiny,
který oslovuje rodiny. To je ideální.
Proslov od srdce,
podložený vědou.
Dobře.
Udělám to.
Díky, Luisi.
Ale potřebuju pár hodin na přípravu.
Výborně.
Pojďte, vy tři. Držte se pohromadě.
Slečno.
- Co? - Počkejte.
Bože! Ty abys nepotřeboval na záchod. Rychle!
Pedro, půjdu s děvčaty. Až budeš hotový, počkej na nás, ano?
Opovaž se odejít sám.
Hochu?
Hochu!
Ty jsi Pedro?
- Nesmím s nikým mluvit. - Počkej chvilku.
Řekni mi jen jednu věc.
Pamatuješ si, jestli ti rodiče neříkali Mateo?
Je ti to povědomé?
Proč?
No…
Možná jsem tvůj otec.
Vážně?
Co to děláš?
- Nic. - S kým to mluvíš?
S nikým.
Nelži mi.
Jak se má Iván?
Je se sestrou. Říkala jsem jí, ať není moc blízko, ale znáte ji.
Iván není infekční.
Jak to šlo u prezidenta? Můžete něco udělat?
Ať se sem opováží vlézt!
Miláčku!
- Vždyť spadneš. Tati! - Co to?
- Musím pro ni! - Přestaň.
Musíme jí pomoct!
- Iváne! - Ne, Iváne! Nesmíš vstávat!
Jsi moc slabý. Sedativa, hned!
Kde je Manuela, mami? Co jste jí udělali?
Hugo a Sara už pro ni jeli. Počkej.
Ne, musíme pro ni! Musíme jí pomoct…
Je mi líto. Nedalo se nic dělat.
Jak to víš?
Říkal to tvůj strýc.
Tvá záchrana byl zázrak.
Byla těhotná.
Nerozrušuj bratra.
- Prosím. - Ty nemáš srdce!
Manuelo…
- Klid. - Budeš v pořádku.
Zabilas vlastní vnouče!
Když byli spolu, proč ji nedovezli?
- Pojď! Nech matku! - Proč?
- Jsi zrůda, mami! - Ticho.
Proč nic neuděláš, tati?
Nenávidím tě!
- Budeš v pořádku. - Nenávidím tě.
Budeš v pořádku.
- Tys to dovolil! - Klid. Do pracovny.
- Je to vražedkyně. - Běž.
- Jak jsi to mohl dovolit… - Sedni si.
Sedni si a zavři pusu. A poslouchej.
Neusínej.
No tak.
Není mi dobře.
Dobře, je konec. Zastav to. Odpoj ji.
Hej, odpoj ji!
Jen klid. Podívej se na mě.
- Je mi dobře. - Není.
- Je mi dobře. - Ne.
- Dej jí něco. - Jo. Potřebuje glukózu.
- Je mi dobře. - Ukaž.
Přines mi z tamté skříně prášky.
- Dívej. Vidíš mě? - Je mi dobře.
Vidíš mě? Má jen nízký cukr.
Ještě se na mě dívej.
Tady to je. Podívej.
Už to bude. Neboj se.
Dobře.
To snad není možné.
Manuelo.
To není možné!
Hugo.
Manuelo.
Saro.
Horečka je skoro pryč! Neuvěřitelné. Jak jste to věděli?
Holčičko!
Holčičko.
To je má sestra.
A proto to neber.
Když to nevezmu, bude mít podezření.
No tak.
Dobře. Dej ji nahlas a pojď sem.
- Almo? - Konečně.
- Proč to nebereš? - Neměl jsem u sebe mobil.
Jak je Ivánovi?
Ta krev té holky zabírá.
A její rodiče jeli k tobě. Neviděl jsi je?
Cože?
Poslyš. Co ta služka?
Je mrtvá?
Iváne…
Alejo.
- Hugo! - Co je s mojí dcerou?
Sakra!
Kde je moje dcera? Já tě zabiju, ty sráči!
- Hugo! - Zabiju tě!
Hugo!
Potřebujeme, aby našel Martu!
Prosím, přestaň.
Přestaň.
Byl vyhlášen stav zdravotní nouze prvního stupně.
Stav nouze prvního stupně.
Na veřejném prostranství používejte masky.
Máte-li horečku, dostavte se na schválenou kliniku.
Vždy se řiďte instrukcemi zdravotníků a bezpečnostních složek.
Stav nouze prvního stupně.
Zvonek. Zazvoň!
Neptej se. Nech Julii otevřeno.
- Dělej. - Odkud máš tu pistoli?
- Hugo! - Álexi, pomoz Julii.
Pomozte nám, prosím.
Vezměte ji do ložnice.
- Je slabá. - To nic.
- Opatrně, Álexi. - Opatrně.
Jak ti je, holka?
Dobře, pak ti to povím.
- Jsi celá bledá. - To nic.
- Kdo je to, Hugo? - Ten sráč, co mi unesl dceru.
Vzal Martu. Je to bratr Almy.
- Co? - Oni ji využívají.
Používají krev dětí na léčbu viru.
Cos to udělal, ty sráči? Zabiju tě!
- Cos to udělal? - Klid!
- Najdeme Luise. - Co když je s nimi?
Od toho je tu tenhle.
Jdeme. Půjdu s vámi. Ty tu zůstaň a hlídej toho parchanta.
Já tu zůstanu, mami. Manuela je slabá, potřebuje mě. Ano?
Jistě, zlato.
- Hodně štěstí. - Jo.
- Hugo, jdeme. - Álexi, pojď sem.
Ještě ho svaž. A nespouštěj ho z očí.
Hugo.
- Přiveď Martu. - Přivedu.
Dohlédni na mámu, prosím.
- Hugo! - Ano?
Jasně.
Už jdu!
Pane! Pusťte mě!
Pane!
Kde je má dcera?
- Kde je? - Vezmi ho, Raii!
- Roso! - Paní, nešlo je zastavit. Vážně.
- Co tu děláte? - Co myslíš, Luisi?
Tohle si ve svém domě vyprošuju!
- Chci mluvit s ním. - Můj muž má práci,
připravuje proslov k celé zemi.
Dluží mi vysvětlení. Luisi…
- Radši odejděte… - Tak dobře. Dost!
Na projev mám hodinu. Dám ti pět minut. Pojď se mnou. Jdeme.
Ani slovo, sráči.
Je zamčeno. Dojdu pro klíče.
Počkej!
- Co tu děláš? - Álexi… Musíš jít se mnou.
- Teď nemůžu… - Je to naléhavé.
Prosím.
Už mi zase vzali vnučku!
Marta se má moc dobře.
Je s ostatními dětmi, které tvoří protilátky…
Je velmi cenná a tak s ní budeme zacházet.
Tys to věděl?
Já…
Vím jen, že se virus šíří mnohem rychleji, než jsme čekali, a…
že má žena je jediná, kdo ho dokáže zastavit.
Co těm dětem děláte?
To je složité. To bys nepochopila.
Složité? Tím chceš říct „nebezpečné“!
Hned mi ji vrať, Luisi.
Nemůžu, Emilie… Hned to nejde.
Jen žádám o trochu trpělivosti.
Trpělivosti?
Jak mám být trpělivá, když je v sázce život mé vnučky?
Je v nebezpečí! Slyšíš se vůbec, Luisi?
Ty parchante! Almo, mám tvého bratra.
Zabiju ho vlastníma rukama, když mi Martu nevrátíš.
Jestli mu něco uděláte, Martu už v životě neuvidíte.
Je to jasné?
Odveď ho, Raii.
Já vám věřil, pane.
Emilie.
Bude to jen pár dní.
Tu vakcínu potřebujeme.
Ještě že tu není můj muž a nevidí, co se z tebe stalo.
Jsi zlý…
proradný
a ubohý!
Saro?
Saro, prosím!
- Sklapni! - Saro, uvolni mi to, prosím.
- Neblázni. - Odumírají mi ruce.
Prosím, Saro.
Něco zkus, a ustřelím ti hlavu.
- Slyšíš? - Jo.
Řekni mi, Saro… Jak jsi věděla, že tvoje krev zabere?
Policie!
Ani to nezkoušej!
- Ani hnout! - Dobře.
Je konec, Julie.
Seber ji.
Dobře.
Julie, tak ty jsi ta druhá sestra.
Jdi do prdele, Begoño.
Řekni synovci, že jsem tě zachránil.
Dobře.
Děkuji za zprávu, majore.
Hotovo, lásko. Už to nekontroluj.
Budeš skvělý, jako vždy.
Lidi tě mají rádi, Luisi.
A já tě miluju.
Ukaž mi to.
Kolikrát? Tisíckrát? Patnáctsetkrát?
A stejně si neumíš pořádně uvázat kravatu, lásko.
Danielo!
Neposlechneš si proslov?
Pojď… Zakopeme válečnou sekeru.
Nech to na mně.
Danielo,
holčičko.
Je to důležitá chvíle pro otce,
pro mě, pro tuhle zemi.
Bylo by hezké být s ním.
Luisi.
Budoucnost patří nám.
Pane ministře.
Už je čas?
Pět, čtyři…
Dnes s vámi mluvím nejen jako ministr zdravotnictví,
ale také jako otec rodiny.
Všichni víme, že země prochází mimořádně těžkým obdobím.
Navzdory všem našim dosavadním snahám
vymýtit tento virus, který ohrožuje naše životy,
je epidemie stále zuřivější a jde čím dál hůř zastavit.
Tato vláda,
a zvlášť moje žena, Alma López-Durán,
je velmi blízko k nalezení východiska,
k vynalezení vakcíny, která by toto krvácení zastavila.
Parchant.
Ale než se to povede
a vzhledem k velkému nebezpečí nákazy u nejchoulostivějších skupin,
chce tato vláda
poslat všechny děti mladší 15 let
do táborů,
kde budou zdravé, v bezpečí
a daleko od hlavních zdrojů nákazy.
Jsem si plně vědom toho,
co po vás tato vláda žádá.
Taky vím, tak jako každý z vás,
že není nic důležitějšího než rodina.
Člověk, se kterým jsme se rozhodli sdílet svůj život,
děti, které jsme s ním přivedli na svět.
Proto vím,
že není nic horšího než se od nich odloučit.
Ale v některých chvílích
nemáme jinou možnost než přijmout závažnost situace
a vykročit vpřed.
Myslet na to, co je nejlepší pro ně a pro jejich budoucnost.
Proto je velmi důležité,
abyste pozorně poslouchali, co vám teď řeknu.
Zhruba za hodinu začnou policisté chodit k vám domů
a hledat vaše děti.
Schovejte je.
Nevzdávejte se.
Řeknou, že je to pro jejich dobro, že je chtějí chránit…
To není pravda.
Chtějí zamaskovat jako spásu to, co je očividná genocida.
Nechtějí chránit vaše děti před virem.
Chtějí je použít jako pokusné králíky, aby zachránili sami sebe.
Běžte po něm.
Běžte po něm!
Matky a otcové této země,
nedovolte, aby vám vzali vaše děti.
Už před více než sto lety tato země ztratila hodnoty bratrství a demokracie.
V tomto temném období našich dějin
nařídila jiná nespravedlivá vláda popravu muže,
jehož slova stále platí,
a dnes víc než kdy dřív.
Otevři ty dveře, Luisi!
Federico García Lorca napsal:
„Jsou věci
uzavřené mezi zdmi,
jež kdyby vyšly do ulic a křičely,
naplnily by celý svět.“
Tak dobře.
Nastal čas, abyste vyšli do ulic a křičeli.
Otevři ty dveře, Luisi!
Já budu s vámi a s vašimi dětmi.
Budoucnost patří jim.
Za poctivou zemi
a za svobodu.
Za svobodu!
- Za svobodu! - Za svobodu!
Otevři mi, Luisi!
Otevři mi, ty parchante!
Otevři ty dveře!
Otevři, Luisi!
Cos to udělal?
- Byl jsi ohromný. - Všechno v pořádku?
- Jo, dělej! - Jedeme.
Pane!
- Pane. - Otevřete!
Jeď!
- Pane! - Jeď!
Pane!
- Dělej. - Honem!
- Jeď! - Otevřete!
Otevřete!
BUDE SE NÁM DAŘIT
BUDOUCNOST PATŘÍ NÁM
V zájmu vlastního zdraví pamatujte, že platí stav nouze.
Respektujte omezení a informujte úřady,
pokud ve svém okolí narazíte na případ viru.
- Vezu nemocného ze sektoru 1. - Otevři.
- Je velmi nakažený. To není dobrý nápad. - Otevři ty dveře.
Tak dobře.
- Co se tu sakra děje? - Majore.
Vezu na oddělení zadrženou. Spěchám.
Hned to bude. Pardon.
Jeďte.
Jedem!
To bylo o fous!
Za svobodu!
Podívejte.
Tys je přesvědčil, tati.
Neříkej hop. To nejtěžší teprve přijde.
Za svobodu!
Proč ti nedali?
Marto, pojď jíst.
Šup, k jídlu.
Rozmyslel sis to?
Dokud mi neřekneš,
co ti říkal ten pán na záchodě, nedostaneš najíst. Rozumíš?
Marto, pojď se mnou.
Pojď, jdeme.
Kde držíte Martu?
Kde je?
Máš krásnou krev.
Neuvěřitelné! Imunitní reakce je ještě větší než u Marty.
To jsem ještě neviděl.
Řekl bych, že je to v genech, ale víš co?
Enrique mi řekl tvé malé tajemství.
Tak si říkám, že když nejsi matka,
jak si mám ten zázrak přírody vysvětlit?
Ale já na zázraky nevěřím.
Já věřím vědě
a té věci, co máš na šíji.
To je mateřské znaménko.
To je ale náhoda!
A tvá neteř má stejné.
A přesně na tom stejném místě.
Nevím, o čem to mluvíš.
Podívej.
Buď mi řekneš, co tam uvnitř máš,
nebo ti to vlastníma rukama vykuchám.
Můžeš začít.
Mám vás rád nade všechno na světě.
- My tebe víc. - My tebe víc, tatínku.
Otočit, bude překvapení.
Chyťte se za ruce.
Víš, kdo byl můj otec?
Marto!
- Teto! - Miláčku!
Jsi v pořádku?
Jsi v pořádku, zlato?
Tento zrádce je hledán a stíhán
a brzy padne do rukou spravedlnosti.
To samé platí pro každého, kdo mu s jeho zavrženíhodným komplotem pomáhal.
Prezident mě před celou zemí označil za zrádce.
Za jak dlouho mě asi popraví?
Něco jsem našel. Myslím, že máme lék na ten virus.
Plně vás podporuji v přijímání opatření nutných k ochraně zákona a pořádku.
- Všech opatření, pane? - Všech.
Máte pět vteřin na rozchod, nebo začneme střílet!
Na můj povel!
Občané této země,
jako vždy zodpovědní a čestní,
zachovávají rozvahu
a na ulicích panuje naprostý klid.
Moc rád tě poznávám.
Překlad titulků: Anna Perglerová