ROK 4 PŘED KRISTEM
Dokud lidi platí, na nic se neptáme.
Jen mě zajímá, co může mít člověk z Nazaretu za podnik.
Nebo třeba, proč ta žena cestuje sama?
Její rodiče nás žádali o diskrétnost.
Pak začni mluvit tišeji, Cofi.
K čemu potřebují diskrétnost? Proč si pro tu cestu vybrali nás?
-Dokud lidi platí, na nic se neptej. -No, občas…
Jen občas, když pošlou pannu pryč, aby žila chvilku u příbuzných,
tak proto…
že už není panna.
Jsi fakt vulgární.
Vaše zastávka.
Jsme v horách.
Díky.
Ať vás po zbytek cesty provází Bůh.
Bůh s tebou.
Po zbytek tvojí cesty.
-Šalom. -Sbohem.
Alžběto!
Zachariáši! Šalom!
Alžběto, jsem tady!
Zachariáši!
Strýčku?
Alžběto!
-No ne. -Teď nemůže mluvit.
Vysvětlím později.
Jistě, opatrně, opatrně.
Nic mi není. Jen klid. Posaď se.
-Hezky si sedni. Sedej. -Jistě. Jistě. Sedám.
Požehnaná jsi mezi ženami
a požehnaný plod tvého lůna.
Počkej. Odkud to víš?
Teď už mě stejně nic nepřekvapí.
Děje se něco lepšího než tohle.
Tolik pokory.
Jak to, že ke mně přichází matka mého Pána?
-Řekl ti o mně nějaký posel? -Jakmile se zvuk tvého pozdravu
dotkl mých uší, poskočilo dítě v mém lůně radostí.
A blahoslavená, která uvěřila, neboť se splní to,
co jí bylo řečeno od Adonaie.
Takže ses o mně dozvěděla od posla.
Posel navštívil mého manžela.
-Zachariáš tomu odmítal uvěřit. -Mohly bychom zpomalit?
Abys nemusela lapat po dechu.
Jak mi můj posel sdělil tu novinu, byla jsem tak šťastná.
Když vím, jak jsi trpěla, chci o tom slyšet všechno.
Důvod, proč s tebou Zachariáš nemohl mluvit,
je, že neuvěřil zprávě, kterou o mně dostal od Boha.
-Taky jsem si nebyla jistá. -Cítím se hloupě, že si tím musel projít.
Ale přiznávám, že mi to ticho občas vyhovuje.
Nech toho.
Zapsal mi ovšem všechno, co bylo řečeno,
a já si zapamatovala každé slovo, jeho jméno bude Jan.
Ne Zachariáš? Proč Jan?
Třeba to nebude kněz jako jeho otec.
Má sloužit Bohu jinou cestou, protože Zachovi také řekli,
že Jan obrátí mnohé ze synů Izraele k jejich Bohu.
A sám půjde před ním v duchu a moci Eliášově,
aby obrátil srdce otců k synům
a vzpurné k moudrosti spravedlivých.
A přichystal Pánu připravený lid.
Připraví tak cestu pro…
Je to tu zas.
Sáhni si.
Ano.
Jako by se nemohl dočkat, až to začne.
Čtyři prsty natažené u sebe.
Tak.
Palec se opírá z boku o ukazovák.
Ano. Víc žensky.
Víc odhodlaně.
Natáhnout dlaň, ale nesmí být plochá.
Jako bys chtěla nabírat déšť.
Ano.
Moc nízko. Zvednout patu.
Výš! Výš.
Vzhůru. Na špičku.
Ve chvíli, kdy cítíš, že začínáš padat,
ohni kolena a protoč se v bocích, aby tě levá noha zachytila.
Ne.
Nesmí to vypadat jako chyba.
Musíš mít vše pořád pod kontrolou, i když to tak není.
Znovu.
Znovu!
Ne!
Znovu.
Blíž.
Pořád to není úplně ono.
Ta značka je poslední místo, kde tvé ruce mají kontakt se zemí před závěrečným skokem.
-Rozumíš tomu? -Ano.
Od konce druhé části až po finále.
A běž.
Moc daleko. Znovu.
Teď zapojíme hudební nástroje.
Načasování musí být dokonalé.
A běž.
To je ono.
Odměř vzdálenost.
A teď…
níž, níž, boky dozadu.
Pomaleji.
Ať si počká.
Ať to bolí.
Jo.
Zas tak těžké to nebylo.
A teď si pomaluj obličej.
Ještě ne.
Ještě jednou.
-Úklonu? -Celý tanec.
-Od začátku. -Královno.
Slyšel jsi.
Musí být dokonalý.
Ty nádoby se nesmí rozbít, jasné?
-Ano. -Ano.
To je náš první lis.
Posvátné prvotiny posvěcené Adonaiem.
Jakub je poskládal tak,
že nemají šanci dorazit na ochutnávku do synagogy vcelku.
Jako vždy máš už dopředu připomínky.
Protože to není bezpečný. Cestou se rozbijou.
Proč s tím nepočkáš, až vyrazíme?
Každá cesta je plná děr.
Nechápu, kam jdou naše daně.
Šálí mě zrak?
Jsem ráda, že ses vrátila.
To vidím.
-A chci slyšet všechno. -Klid, je mezi nima sláma.
Nemůžou se o sebe rozbít.
Sláma je nám k ničemu, když vypadnou z vozu.
To se nestane.
Přivaž je provazem.
Tak jo.
No a máš provaz?
Ne, neřekl bych.
Protože už nejsme rybáři.
-Nic se nezměnilo, co? -To je tu, cos odjela.
Rámo! Jak to, že nic neděláš? Pojď nám s tím pomoct.
-Rámo! -Jak dlouho jsi tady?
Nějakou chvilku už jo. Ale ty jsi samá práce.
Hele, ty hádky oleji neprospívají.
Cože?
Bude se používat při posvátném obětování jako vůně příjemná Adonaiovi.
K pomazání velekněze a jeho synů.
Jestli se rozlije do děr kafarnaumských ulic, tak asi ne.
-No a co máme dělat? Nosit ho? -Zakopneš.
Abbo. Já nejsem Ondřej.
-Mám pevný krok. -Jo, ale špinavý ruce.
Provaz.
-Tolik práce. A tolik co vyprávět. -Propána.
Můžeš mi to přečíst?
Abbo, požehnání.
Už nás očekávají.
Jistě.
Zkusím, co si pamatuju.
Požehnaný jsi, Pane, náš Bože,
králi vesmíru, jenž jsi dobrý a dáváš dobro.
Vlídnost Pána, našeho Boha, buď s námi. Upevni nám dílo našich rukou.
Ano. Upevni dílo našich rukou.
Co? Na co koukáte? Pokazil jsem tu modlitbu?
Ne. Ne. To ne. Jenom…
Řekové. Ti, co hrají divadlo.
Nemluv v tomhle domě o té špíně.
Jo, já vím.
Jen chci říct, že dělí své hry na dějství.
A ty, abbo, jako bys…
Jako bys začínal nové dějství.
Komedie, nebo tragédie?
To brzy zjistíme.
Nerada vyrušuji, ale prý se vrátila Ráma.
Odkud to víš?
My víme všechno. Jsme už takoví.
A víme, že jestli se vrátila, chce s ní mluvit Tomáš.
-On s ní ale nemůže být sám. -Budeme s Barnabášem dělat garde.
Ona je v našem misijním domě.
Tak jo, jdeme.
-Opatrně. -Ano.
-Nechoď moc rychle. -Ano, abbo.
-Ani pomalu. -Abbo.
Jano?
Chuzo, jsem tady.
Co tu děláš? Je teprve poledne.
Musí muž vysvětlovat, co dělá ve svém vlastním domě?
Co tu děláš ty?
Musí žena vysvětlovat, co dělá ve svém vlastním domě?
Hledal jsem tě, ale tady jsem tě nečekal.
Už jsi tu nespala týdny.
Zajímavé. Proč asi.
Podívej, nechci se hádat.
Jen se chci ujistit, že večer půjdeš na hostinu.
Proč bych nešla?
Jen tak.
Tohle si vezmeš? Sluší ti to.
Pak bych si asi měla vzít něco jiného.
Fajn.
Já prostě jenom chci, abychom si to večer užili a…
A?
A nic.
Hezky se bav.
Spolupracuj, ať se to vyvine jakkoliv. My si to užijeme.
Spolupracuj? O co ti jde, Chuzo?
Jak to myslíš?
Já jen chci, aby ses bavila.
Lhaní ti vážně moc nejde.
Tobě lhaní taky nejde, drahá Jano.
My víme, že jsi tajně mluvila s Křtitelem.
Co to s tím má společného?
-Kdo tě za mnou poslal? -Nikdo.
To je jedno. Jen chci, aby se má žena…
Už přestaň s tím, abych se dobře bavila.
Oba víme, že cos poznal Kasandru, je ti to jedno.
-Herodes chce Janovi něco udělat? -Ne.
Ne.
Herodovi připadá Jan zábavný a zajímavý.
-Vždyť to víš. -Ano.
A nebylo by příliš moudré, kdyby udělal něco ukvapeného,
když lidi považují Jana za proroka.
Měl by být opatrný.
Vím, že jsi na jeho straně.
Večer se usmívej a nemluv o tom.
Nic jiného nechci.
O usmívání a předstírání něco vím, Chuzo.
V obojím mám totiž dost velkou praxi.
Tys tohle vážně nikdy nedělal?
S Hadádem jsme posílali prádlo pradlenám.
A nezbyly ti žádné úspory?
Zbavil jsem se podílu ve společnosti, abych následoval Ježíše.
Moudrá volba.
No, velmi mírně řečeno.
Ale jedno moudré rozhodnutí jen ukazuje, kolik mi schází praktických vědomostí.
Třeba jak si vyprat.
No, není to zas tak těžký.
Co je to?
Trochu soli, olej vylisovaný z rostlin a zvířecí tuk.
Fuj, neměl jsem se ptát.
Musím to řádně promíchat.
Vidíš, jak se rozpouští?
Bezva.
A teď vyndáš oblečení a hodíš ho do vody.
Kdybychom měli víc peněz, můžeme si na praní někoho najmout
a věnovat víc času skutečné práci a šíření naší služby.
Co by na to řekli lidi?
Že se snažíme využít čas a zdroje pro vybudování Mesiášova království.
Ježíšovi následovníci by snad neměli dělat obyčejnou práci?
Argumentuješ něčím, co nikdo neřekl.
Nikdo nekontroluje Ježíšovo účetnictví, Zete.
Měli bychom být tam venku, šířit slovo, získávat přívržence.
Ti, o kterých teď mluvíme, dělají tohle. Perou.
Když se totiž budeme povyšovat nad každodenní práci,
tak nám přestanou věřit.
Teď to oblečení sroluj a vyždímej o ten kámen.
Zaber.
Přitlač.
Dostaneš z něj tak vodu a ta vyplaví špínu nasbíranou mezi vlákny.
Někdo by si to mohl špatně vyložit.
Ale ten most můžeme přejít, až se objeví.
Mít víc peněz, víc toho dokážeme.
Máme tu firmu na olej.
-Co nám nepřinesla ani šekel. -Zatím.
Zatím.
Jidáši, jsi vzdělaný.
Jo, díky.
Ale ne moudrý.
Jo, jasně.
Taky díky.
Ta první část zněla líp.
Zasvětil jsi život svému učiteli, ano?
Chodí po vodě a poroučí větru a vlnám.
Ale ano, je to učitel.
A přesto ti uniká jeho učení
a hledáš chyby v něčem, čemu nerozumíš.
Učí nás vším, co nám říká, co po nás chce.
Fajn.
Kde mám začít?
Vymácháš, co jsi z toho vymačkal.
A bude to jako nové.
Teď má oblíbená část.
Tohle je pro nejtvrdohlavější zbytky toho, co zůstalo.
Prádlo tak rychleji uschne.
Vždycky jsem přemýšlel, proč nepáchneš,
i když pořád dokola jen…
jenom cvičíš.
Ale ani pot neobstojí před tvou silou, když se do toho dáš.
Víš, já musím se svou fyzickou silou něco dělat, když už ji teď nepotřebuju.
Nebo alespoň ne tak, jak jsem zamýšlel.
Vidíš? Máš to taky.
-Co mám? -Starý způsob nahlížení na svět.
Jo, opustil jsi ho. Ale úplně setřást ho nemůžeš.
Tak sis ho uzpůsobil.
Třetí a poslední máchání.
-Jak to myslíš? -Nechal jsem starý život za sebou.
A i když žiju výrazně jinak než dřív,
nemůžu přestat vidět, jak bych mohl dělat věci rychleji
a efektivněji.
-Chtěl někdo, abys to vedl efektivněji? -Ne, jen spravovat peníze.
Tak je spravuj.
Ale, Zete,
všichni, které nakrmil v Dekapoli, nebyli chudí.
Někteří byli jen daleko od domova a měli hlad.
Víš, kdybychom udělali sbírku mezi pouhými 10 % z 5 000…
… přijali bychom zlomek toho…
… co lidi z vděčnosti nabízejí, ti, co si to můžou dovolit,
tak na tom nejsme tak mizerně a nečekáme s důležitou prací, dokud…
se neprodá Zebedeův olivový olej.
Kdyby chtěl přijmout dary od těch lidí, už by to udělal.
Ale neudělal to.
Ptáš se, proč to neudělal tak, jak jsi to dělal ty, než jsi ho poznal?
Mé staré já by ty chleby prodalo.
Tak se ptej, kdo se měl z té štědrosti poučit.
Já věřím jeho slovům i jeho učení.
Změnilo mi život. Ale tím to přece neskončí.
On je Mesiáš, Zete.
-Já vím. -Ano?
Jestli je synem Davidovým a jestli má naplnit Izaiášovo proroctví,
že "hora Hospodinova domu bude čnít nad vrcholy hor,
bude vyvýšena nad návrší a budou k ní proudit národy,"
je čas zrychlit tempo.
Nebude nikdy králem, pokud neshromáždí zdroje a moc.
-Tak se to nedělá. -On to tak nedělá.
Podle proroctví je výjimečný.
Máš to pořád špinavé, Jidáši.
No tak, Zete. Vždyť to dělám prvně.
Navíc nejsem tak…
Tak silný jako ty.
Tak do toho vlož svou vynalézavost.
Ježíš chce, abychom to udělali. Má pro to důvod.
A to víš určitě?
Jsem si jistý, že čisté oblečení nepotřebuje důvod.
Časem ti to dojde.
Víš, když jsem tu byl nový, sám jsem podstoupil pár těžkých lekcí.
Zvířecí tuk.
Jak to? Fakt tam nezůstanou kousky?
Ne, zahřeje se a pak rozpustí, a pak se přes síto
oddělí pevná složka od tekutého tuku.
Je to, jako když prosíváš pšenici, aby ses zbavil plev
a oddělil dobrá zrna od špatných.
Šalom. Šalom.
Přesně na čas, podle dohody.
To je dobré znamení.
Co jiného by člověk čekal od jeho následovníků.
Na zdvořilosti není kdy.
Ta žena počká venku.
-Pomáhala jsem s olejem. -Támar!
Než skončí obchod.
Zůstanu venku a dohlédnu s tebou na vůz.
Za prvé, můžeš potvrdit, že tento obřadní olej voňavkář smíchal
v souladu s návodem uvedeným v Knize Mojžíšově?
Do písmene, rabi.
Odrecituj ho, prosím.
Pět set šekelů tekuté myrhy, poloviční množství, totiž 250 šekelů vonné skořice,
250 šekelů puškvorce, 500 šekelů kasie
podle váhy šekelu svatyně a jeden hin olivového oleje.
Bylo to přesné.
Výborně stočený a očištěný.
Je čistý a čirý.
Ulpívá mi na prstech.
Se vší úctou, rabi,
podle nás je vazkost způsobena správným poměrem myrhy.
Klovatina je drahá.
Ale jako pojivo je nezbytná…
Jaire, proč řešíme nového dodavatele oleje?
Stávající prodejce musí cestovat velkou dálku z Judeje.
Z Getsemanských hájů, jež jsou nejblíž Svatému městu.
Je nejlepší.
Řím oddělil Judeu od Galileje hranicí, jsou to dvě provincie.
Na dovoz z Judeje uvalili daň.
Už platíme za dovoz a práci.
Zebedeus je místní.
A ty nezměníš dovozní taxu?
To nikdy, rabi. Můžu to dát písemně.
Já toho o ekonomice moc nevím, rabi,
ale podpora místních malých firem může pozvednout Kafarnaum…
Přestaň už s tím divadlem, Jusife.
Myslíš si, že nevím, kdo je tvůj otec?
Jusif má pravdu.
Jde o zodpovědné hospodaření.
A já jsem vrchním správcem synagogy.
Obchod je uzavřen.
Zebedee, blahopřeji k dobré práci.
Zapište, že jsem vyjádřil zdrženlivost
ohledně návrhu vyřadit getsemanského prodejce,
aby budoucí generace věděly, že alespoň jedna osoba
obhajovala výlučnost této tradice, ale i její upřednostnění před financemi a praktičností.
Prosím, uveď do záznamu jeho postoj.
Zaznamenáno.
Zebedee, prosím, doprovoď mě do mé kanceláře, kde probereme podrobnosti úhrady.
Královno Herodiado. Myslím, že jsme připraveni.
Nepochybuji.
Jen musíme vědět, že Salome též.
Běž, projdi to s ní znovu.
Jestli můžu…
Asi na ni moc tlačíme.
-Měla by odpočívat, než… -Musí to být perfektní.
Musíme ho oslnit.
Já na to půjdu pitím, ty zase jejím představením.
Královno, vím, že tě Křtitel urazil, ale jsou tu…
Urazil?
Urazil.
Myslíš, že mé manželství je ohavnost?
Jistě, že ne. Jen…
Myslíš, že bych se měla vrátit k tomu chudákovi Filipovi
do té jeho nuzné Judeje?
A vzdát se sňatku s Antipou, který vládne celému kraji?
-Ne, má královno. -Proč ne?
Kdyby to, co řekl Křtitel před královským dvorem, byla urážka,
tak jak to říkáš ty, proč se za něj nepostavíš?
Třeba bych tuhle malou urážku měla ignorovat
a dovolit celému kraji, aby mě veřejně káral za má rozhodnutí?
Omlouvám se, královno.
Jdu pracovat se Salome.
Pojď.
Dnes žádné návštěvy.
Proč?
Jeden přísně střežený vězeň je přesouván do cely poblíž přízemí,
abychom pak mohli podle pokynu provést akci.
-Provést akci? -Ty jsi nedoslýchavá?
Promiň. Dnes to nepůjde, bohužel.
Co myslíš tím "podle pokynu provést akci"?
-Co se děje? -Nejsem si jistý,
ale tyhle věci se dělají, když mají vězně propustit…
nebo popravit.
Kdo to nařídil?
Herodiada.
Jane!
-Jane, něco se děje! -Dost!
-Jane, chtějí tě zabít. -Dost!
Slepí vidí, chromí chodí.
Malomocní jsou očišťováni.
Chudým se zvěstuje evangelium.
Ne. Ne!
Srdce otců se obrací k synům
a vzpurní k moudrosti spravedlivých.
Tak je připravena cesta Pánu.
Konečně budeme mít chvilku jen pro sebe.
Díky Barnabášovi a Šule.
Než jsme se vydali do Dekapole a všechno se to seběhlo,
což, upřímně…
Z toho, co jsem slyšela,
máš asi pořád trochu problém to vstřebat.
Zlepšuju se, ne?
-V přijímání nevysvětlitelného? -Ano.
Nejsi ten samý člověk jako v Káně.
Ale je tu někdo,
kdo je pořád ten samý člověk jako předtím.
Můj otec.
Pověz mi, jak to šlo? Mluvili jste spolu po mém odchodu?
Nic moc, co?
On tě opravdu miluje. To se mu nedá upřít.
Neupírám mu to.
A věděl, že ho požádám o tvou ruku dřív, než jsem to opravdu udělal.
To mi v Samaří řekl dost jasně.
Nic mu neuteče.
-Kafní je tvrdý chlap, Rámo. -Doufala jsem, že to pochopí.
Že se přes to přenese. Že mě nechá jít.
Má vůči Ježíšovi výhrady
a nesouhlasí s naší volbou opustit svá povolání a jít za Ježíšem.
Opravdu tě miluji, Rámo.
Musí být způsob, jak tě získat.
Doufala jsem, že to řekneš.
-Ano? -No jistě.
-A mám nápad. -Vážně?
Pečlivě jsem prostudovala každý detail, každou rabínskou tradici, i drobnosti.
Ano?
Podle halachy
v případě nepřítomnosti otce nebo za výjimečně nestandardních okolností,
což je podle mě naše následování Ježíše,
existuje mimořádné opatření pro právoplatnost manželství.
Muž ne mladší 13 let
pronese tuto formuli:
"Tímto jste zasvěceni mně podle zákona Mojžíšova a Izraele."
Po jejím vyslovení musí ženich předat nevěstě nějaký hodnotný předmět.
Pokud ho přijme, potvrzuje tím kidušin jako právoplatný
a jsou prohlášeni za zasnoubené a zasvěcené Bohu.
Počkej.
To je všechno? Nic víc nemusíš?
Ta formule musí být pronesena v přítomnosti dvou způsobilých mužských svědků.
Jeden zastupuje ženicha a druhý nevěstu.
Požádám o svědectví Jana.
A oba víme, že mě může zastupovat jeden jediný člověk.
-Ježíš. -Ježíš.
Ten jediný, kdo mě může vdát.
-Zeptáme se ho. -A pak bude po všem.
Sepsání smluv bude vyžadovat nějaký čas.
Předpokládám, že je musí podepsat oficiální rabi,
který potvrdí, že okolnosti jsou skutečně polehčující a výjimečné.
Ano.
Kéž bych věděl, kde najdeme rabiho, který by to udělal.
Opravdu to v našem náboženství lze?
Je to opravdu správné?
Nejspíš to nebudou první netradiční zásnuby
v dějinách našeho lidu.
Ester si vzala pohanského krále, aby zachránila Izrael.
David nečekal, až mu otec vybere nevěstu.
I Ježíš nám vyprávěl o nekonvenčním svazku svých rodičů.
-Mohl by… -Tomáši.
Ano?
Nebudeme se s nimi srovnávat, ale musíme se zeptat Ježíše.
On rozhodne.
Ano, jistěže.
Jinak jeden nekonvenční sňatek se od nás liší.
Rút byla pohanka a vetřela se na místo, kde spal Bóaz.
Touhle cestou nepůjdeme.
Já tě žádám…
Tohle jsem zapomněla.
No, uvidíme, jak to půjde.
Budeš se mnou navždy kráčet
a číst se mnou
a vyjmenovávat ta nekonečná pravidla a polehčující okolnosti?
Ano!
No jo…
V takových chvílích si přeju, aby pořád neviděla.
Budeme se brát! Je to v pořádku!
Svěřili mi jediný úkol.
Poslouchej mě, ano?
První, co uděláme, to první je,
že chci vidět, jak sníš celou tuhle kost.
Tahle žena.
-Propána. -Proč nepiješ?
Jen se napij. Napij se.
Když to nevidím, tak se to nestalo.
Otče náš, jenž jsi v nebesích, buď posvěceno tvé jméno.
Přijď tvé království, staň se tvá vůle, jako v nebi, tak i na zemi.
… pokušení, ale vysvoboď nás od zlého.
-Pane? -Pokračuj.
-Máš pravdu. -Má lásko.
Teď sleduj.
Nic mi není. Zvládnu to sám.
Vážení hosté, urození,
vojenští generálové, velitelé a vůdčí osobnosti Galileje.
Nyní vás čeká, pro královo potěšení
i v rámci ctihodných tradic,
zvláštní dar od Salome,
dcery nejjasnější královny Herodiady.
Úžasné. Co má Herodiada za lubem?
Mám pocit, že vím, ale počkejme chvíli.
Víš, že když potěšíš Heroda, nedokáže nic odmítnout.
Požádej mě, oč chceš, a já ti to dám.
Oč chci?
Až do poloviny svého království.
Požehnaný jsi, Pane, náš Bože, vládce vesmíru,
který jsi nás posvětil svými micvot
a přikázal nám připojit své syny
do smlouvy Abrahama, našeho otce.
Nechť tento malý roste do velikosti.
Bože všech našich předků, pomáhej tomuto dítěti.
Nechť je znám mezi lidmi a v těchto končinách
jako Zachariáš, syn Zachariáše a Alžběty.
Ne, rabi, z příkazu Boha jeho jméno bude Jan.
Hezký podnos.
Stříbro?
Jen to nejlepší.
Přímo pro královskou svatební hostinu
na objednávku samotného krále Heroda.
Čemu se směješ?
Nikdy jsem na svatební hostině nebyl.
Ale teď se na jednu chystám.
Co to znamená?
To je jedno.
To bys nepochopil.
Tvá poslední slova?
"To bys nepochopil."
Už jenom pár mil.
Alžběto, nikdo z příbuzenstva není Jan.
-Já vím. -Zachariáši, co to znamená?
To ona dělá kvůli tomu, co tě postihlo?
Ježíši Nazarejský!
Abnere.
Šalom.
JEHO JMÉNO JE JAN
Požehnaný jsi…
Požehnaný jsi Pane, náš Bože,
králi vesmíru.
Jane, synu Zachariáše a Alžběty z Judeje.
Zde, v tento den, z nařízení Heroda Antipy, tetrarchy,
jsi odsouzen k smrti stětím…
Děkuji.
Ach, Jane…
-Možná později. -Co?
Pro velblouda. Toť vše.
Co je po ránu nového?
Zprávy ještě nedorazily.
-To může být dobré znamení. -Musí se dojednat detaily.
Nebo je včera s díky odmítli
a dnes zapíjejí svůj žal v Kladivu.
Anebo ho vyspávají. Snad ne.
Už jsou tady.
Co to vidím?
Zvládli jsme to.
-Koupili ho do poslední nádoby. -Takže táta uspěl, jo?
Šlo to ztuha.
Sám Adonai nás dostal přes překážky.
Jo, ale abba nebyl jediný, kdo se včera snažil uzavřít smlouvu.
Zeptej se jí.
Ano.
Tak jak dopadly naše holubičky?
-Hrdličky. -Holubičky.
Vždycky to byly holubičky.
-O čem to mluvíš? -No tak ven s tím. Jak to šlo?
Jo!
-Jo! -Mazel tov!
Mazel tov!
Takže to vážně dopadne?
Je tady pár věcí, o které se musíme postarat,
a ty do toho spadáš taky.
Hele, jen po mně nechtěj, abych šil chupu, jo?
Tak to taky nechci dělat.
Blahopřeji, Tomáši.
-To je dobrá zpráva. -Jo.
Požehnaný Pán, Bůh Izraele,
protože navštívil a vykoupil svůj lid
a vzbudil nám roh záchrany
v domě Davida, svého služebníka…
Ondřeji!
… jak mluvil ústy svých svatých proroků od pradávna,
zachránil nás od našich nepřátel a z rukou všech, kteří nás nenávidí.
Ondřeji, jsi doma?
Jano.
Ne, ne, ne.
-Ne, ne, ne. -Mrzí mě to.
-Ondřeji, co se stalo? -Nic, jen… jde o Jana.
-Ty jsi Filip? -Ne.
Jsem Jidáš. Filip tu není.
-Vyřídím mu to. Filipovi. -Dobře.
-Jan je… -Dýchej, Ondřeji.
… prokázal milosrdenství našim otcům a rozpomenul se na svou svatou smlouvu,
na přísahu, kterou se zavázal našemu otci Abrahamovi.
Prosím, Ondřeji.
Ale ne.
Věděli jsme, že ten den přijde.
Měli jsme být připraveni.
Byli jsme.
Jan přišel připravit cestu.
A připravil.
Nebyl to Mesiáš,
ale přišel vydat svědectví, že Mesiáš brzy přijde.
A teď musíme…
Musíme najít Ježíše a říct mu to.
Půjdu s tebou.
Nemusíš.
… že nám dá, abychom,
vysvobozeni z rukou nepřátel,
mu beze strachu sloužili,
ve spravedlnosti a ve svatosti před ním po všechny své dny.
A ty, dítě,
budeš nazváno prorokem Nejvyššího.
Neboť půjdeš před Pánem připravit jeho cesty,
aby dal lidu poznání záchrany v odpuštění jejich hříchů
pro milosrdný soucit našeho Boha.
… v němž nás navštíví Úsvit z výsosti,
aby se ukázal těm, kdo sedí ve tmě a stínu smrti,
a uvedl naše nohy na cestu…
pokoje.
VYVOLENÍ