ROLU FILIPA BUDE ODTERAZ HRAŤ REZA DIAKO.
Rabi?
- Len to sem položím. - V poriadku. Prosím, poď ďalej.
Sadni si ku mne.
Prosím.
Ako sa držíš?
Ja ani neviem, čo povedať.
Čakal som, že mi bude horšie.
A myslí si to aj Šimon, kontroluje ma každých päť minút.
Tak ako ty kontroluješ mňa?
Jána si poznal dlhšie, než my.
Na druhej strane si…
Čo som?
Chcem povedať…
Tak prečo ma kontroluješ?
Dobre.
Tak len poviem len, že…
Poviem, že si záhada.
Ja viem.
Je dosť starý.
Dosť?
Chutí ako Elijahove kosti.
Môžeme sa smiať?
Prečo nie?
Niektoré chvíle, keď sa smejeme najviac,
sú práve v období pohrebu.
Naše srdcia sú precitlivené, všetky naše emócie sú hneď na povrchu.
Smiech a slzy sú bližšie než inokedy.
Vieš, keď sme boli deťmi, presedel som s Jánom veľa šív,
a nedokázal udržať pochmúrnu náladu všetkých sedem dní.
Vôbec nikdy.
Cítim sa previnilo.
- Mal by som byť na dne. - Nie.
Nie, Andrew. Pri smútku nie je nič, čo by si „mal".
Nie je spôsob ako smútiť.
Značným zármutkom si si prešiel, keď Jána uväznili.
Znovu sa zrútiť by Jánovu pamiatku neuctilo o nič viac,
než keby si necítil nič.
Takže…
vravíš, že som záhada.
No, nie. Myslel som tým, že si…
Ján povedal, kto som?
Ján povedal,
že si „Ten“.
- Čo to robíš? - Vnukol si mi nápad.
- Kde zvyčajne sedíme počas šivy? - V domove zosnulého?
A kde mal Ján domov?
Na otvorenej ceste.
Zhromaždi ostatných.
„Slová Kazateľa, Dávidovho syna.
Márnosť márností, povedal Kazateľ, všetko je márnosť.
Videl som všetky skutky, ktoré sa dejú pod slnkom, a hľa,
všetko je márnosť…
a honba po vetre.
Čas hľadať…
a čas strácať.
Čas uchovávať…
a čas odhadzovať.
Čas trhať,
a čas zošívať.
Čas mlčať,
a čas hovoriť.
Kto miluje peniaze nenasýti sa peňazí,
a ten kto miluje bohatstvo, nikdy nemá dosť."
Prv to bolo iba počas obdobia sucha, no teraz stále.
Napadá ti niečo, čo by ťa mohlo trápiť natoľko, že nevieš spávať?
Ide skôr o celkový pocit strachu.
Ako keby som mal pod posteľou hada, alebo za dverami prikrčeného leva.
Natan,
utrpenie našich otcov prežíva v našich telách.
- Čo tým myslíš? - Egypt.
Štyridsať rokov blúdenia,
alebo Babylonský exil.
Všetka tá bolesť a strach
je odovzdávaná cez našu krv a kosti. Je to v našich príbehoch.
Chcem sa len konečne vyspať.
Svoju krv nedokážem zmeniť, ani svoje židovstvo.
Nie, to nie.
Ale každý deň
sa môžeme spoločne modliť.
„Kto býva v úkryte Najvyššieho,
odpočíva v tieni Všemohúceho.“
Ďakujem, že si prišiel.
Ďakujem, rabi.
Kiežby som dokázal robiť zázraky.
Vraj ich niekto robí.
- Pozdravuj Ilu. - Dobre.
- Šalom. - Šalom.
Šalom.
Chcel som sa ťa spýtať, ako to vyzerá u vás doma.
Veď vieš, po tom všetkom…
Iba spala, Jusif.
Viac nesmieme povedať.
Vieš si predstaviť, aký by bol tvoj život, ak by si bol inde?
To radšej nie.
Správy z Jeruzalema.
Rabi Šmuel bol povýšený do Sanhedrinu.
Rabi Šamai dnes vystúpi pred zhromaždením.
Takže by tam mal byť aj Nikodém.
Zjavne vynechal pár posledných zasadaní
a tvoj list sme mu neposlali.
Myslíš si, že v Jeruzaleme už vedia o kázni na Korazimskej planine?
Neviem si predstaviť, že nie.
Ale kázeň možno vybledne s porovnaním…
s fámami, čo sa malo stať Dekapolise.
Nejde len o fámy. Čítaj.
Určite je to moja dobrá strana?
Ty si to povedal.
A mýlim sa?
Je to busta. Vaša podoba bude jasná zo všetkých strán.
Neplatím ti za kurz umenia.
Kvintus. Nechcem…
Tak vrav, nech to máme za sebou.
To nie je ľahké, najmä dnes. Nechaj nás.
Počkať. Som uprostred…
tohto.
Normálne by som tomuto mužovi povedal, že zvečňuje nesprávnu stranu.
- Je to tu. - Nie dnes.
Dnes od teba chcem vojenskú inteligenciu.
Vojenská inteligencia.
To slovné spojenie mi vždy prišlo ako oxymoron.
- Atykus! - Kvintus, povedz mi o Ježišovi.
V poriadku, len…
Žiadna zmena. S Ježišom som hovoril.
Bol si pri tom. Máme dohodu.
- Takže žiadne novinky? - Nie.
Ale Židia majú novinky.
No samozrejme, že Židia vedia o Židovi.
Asi nevieš, akú úlohu má magistrát.
- Deje sa ti to priamo pod nosom. - Tak ma informuj, detektív.
- Čo je také dôležité? - Pripadá mi to…
ako začiatok niečoho.
Možno vojny.
Nebudem robiť za teba tvoju prácu
a znepríjemňovať život ľuďom, ktorí nasledujú Ježiša.
Nebudem rozháňať ich zhromaždenia, ani vyháňať pútnikov. Rozumieš mi?
Niečo ťa vystrašilo.
Svojich Židov poznám lepšie než ty.
Čo sa s tebou deje?
Cisárovej priazni sa môžeš tešiť len vďaka tvojim vyšším príjmom.
Spetakoláre, dóminus.
Ale musíš niečo spraviť…
aby si sa…
nepreslávil ako ten, kto dohliadal nad mestom, v ktorom vypukla revolúcia.
Ave, Cézar.
Ave.
Myslíš, že nás vedie do údolia?
Ideme severne k Jordánu.
K vodám Merómu.
Meróm?
Kde Jozua zvíťazil nad Kanaánčanmi.
Možno, že tam sa začnú diať veľké veci.
Mnohé sa už udiali.
Určite ideme na horu Hermon.
Sneh som nevidel už veky.
Izaiáš. „Keby boli vaše hriechy ako šarlát, zbelejú sťa sneh.“
- Aj toto. - Ďalšia možnosť.
Čo má hora Hermon spoločné s Jánom?
A ešte sa neskončila šiva.
Áno, no šiva je rovnako o živých ako o mŕtvych.
To ale nevysvetľuje, prečo ideme tadiaľto.
Nepočkáme, kým tam neprídeme?
To by chceli vedieť tí, ktorí nesú náklad, malý James.
Hlavne poď, Ján.
Určite si ho počul dobre?
Vraj sa porozprávame na ceste.
Teraz ale ide o Krstiteľa, nie o nás.
To povedal on. A aj sa usmial.
V poriadku.
Tak poďme. Neodkladajme to.
Do toho. Iste to vyjde.
Čo? Čo som povedal?
Rabi.
Tak tu ste. Čakal som vás.
Čo návšteva u Kafniho?
Ak by dopadla dobre, už by sme to vedeli.
Je tu aj iná možnosť.
Kidušin.
- Iste, vieš o tom. - Viem.
Rabi, odišla som od otca a nasledovala ťa.
Za čo som si od neho vyslúžila veľa nepekných slov.
Aj ja sám som si to zažil.
A teraz si mi ako otec ty.
Vieš, Ján súhlasil, že bude Thomasovým svedkom.
Ako môj duchovný otec,
vydáš ma?
Nechceme ťa zaťažovať.
Nie si tu predsa na to, aby si riešil Kafniho odmietnutie.
Nie.
Nie, Thomas.
Mýliš sa.
Všetci poďte bližšie.
Ľudia si myslia, že vedia, prečo som tu.
Myslíte, že prinášam pokoj na zem?
Neprišiel som priniesť pokoj…
ale meč.
Myslím tým rozdelenie, Zí.
V rámci domácností aj mimo nich.
Keď sa ma niekto rozhodne nasledovať,
môžu byť v jednom dome,
rozdelení piati,
traja proti dvom a dvaja proti trom.
Prečo?
Ako u Ramy a jej otca.
Nie je mojím úmyslom rozdeliť rodiny,
ale cenou za nasledovanie ma
môže byť to, že ľudí budú nenávidieť najbližší,
lebo tí neuveria.
Nie je jedno z prikázaní: „cti svojho otca a svoju matku?"
Ctiť si rodičov
je jednou z najdôležitejších povinností,
ale nie dôležitejšie, než nasledovanie Boha.
Kto miluje otca alebo matku viac ako mňa, nie je ma hoden.
Naša rodina si ty.
Je teda rozhodnuté?
Podpíšeš ten list a budeš mojím svedkom?
Porozprávame sa po tomto výlete,
a ukončení šivy za Jána.
Iste, dobre.
Tak, Thomas…
čo plánuješ dať Ramah ako mohar?
No, už sme sa dohodli.
Dala najavo, že nepotrebuje žiadny…
Thomas.
Na chvíľku si Thomasa požičiam.
To je zlý nápad.
Čo je zlý nápad?
Nedať svojej žene dar.
Presnejšie, vziať ju za slovo, keď vraví, že žiadny dar nechce.
Nie.
Daj si poradiť od ženáča.
To neznamená to, čo si myslíš.
Vysvetlím ti to.
Rabi. Potrebuješ ho?
Nie. Prosím, dohovor mu.
Tak poďme ďalej.
Takže, urobíš toto.
- Čo sa smeje? - Žartuješ?
Požehnaný buď, Pane, náš Boh, Kráľ vesmíru,
ktorý si nám dal život, uživil nás,
a umožnil nám dospieť do tohto okamihu.
Aká to cesta z prístavnej dediny v hornej Galilei…
do Kafarnaumu.
- Z pokolenia na pokolenie ide chvála… - Veríš tomu, Moiše?
tvojich činov a všetky pokolenia…
Moiše, hovorím ti.
V deň, keď tento chlapec prišiel do Svätého mesta,
ešte stále páchol rybacinou a naivitou.
…chcem
ospevovať.
Bergamot.
Jazmín a…
balzam z pobrežia Mŕtveho mora.
Daj na mňa, Moiše.
V tomto okamihu, držíš rúcho rabiho, ktorého meno sa zapíše do histórie.
O tomto dni budeš rozprávať svojim synom.
Ide ti len o to Jany? Zapísať sa do histórie?
O špeciálne rúcho a drahú voňavku?
Ak sú na to vhodné.
Starších mohol upozorniť ktokoľvek.
Nechaj nás, Moiše.
Modlil som sa s tým mužom, Jany.
Čo že si?
V Dekaplise, kým si s ostatnými hľadal svedkov,
som naňho narazil. Bola to zhoda náhod.
Nikdy si nám o tom nepovedal.
Nebol taký, ako som si ho pamätal z Kafarnaumu.
Zdal sa byť úprimný a dal mi toho veľa na zváženie.
Za úprimnosťou môže byť skrytá lesť.
Nevidel som zlo, ktoré som očakával.
Iba Boh vie nahliadnuť človeku do srdca. To ty súdiť nemôžeš.
- Tak prečo mi dávajú tento post? - Ale nie, nikto ti nič nedáva.
- Svoje miesto si si zaslúžil. - Čím?
Študoval som, písal som, stretol som sa s vodcami nepriateľských tradícií.
A čo sa stalo?
Zlepšila sa naša viera, národ?
Je toho na teba veľa.
Je normálne byť nervózny. Sú to silné emócie.
Áno, je toho na mňa veľa. Toto podujatie je také prázdne,
všetky tie pózy a gratulácie.
- O čom to je? - Šmuel,
ak si vypočuješ Šamaiov príhovor, bude ti to dávať zmysel.
CAESAREA PHILIPPI CEDES
A ty si v poriadku?
Áno, som.
Som zmierený.
A to by Ján chcel.
Ty sa ma neopýtaš?
Prepáč. A čo ty?
Žartujem.
Ester to som sa obával.
Cézarea Philipova.
Hej.
Možno je to miesto, kde si žil,
no ty už nie si muž, ktorého som našiel
v lacnom byte po opici.
Vďaka za pripomenutie.
Chcem ti pomôcť.
Kanaánsky Boh, Baal. Kedysi ho tu uctievali.
Uctievali ho všelikde, no tu najviac.
- Prečo? - Kvôli vode.
Považovali ho za boha dažďa.
Tam v stene skaly vyteká z jaskyne prameň.
Žriedlo Jordánu.
Aby zistili jeho hĺbku spustili na lane kameň.
Dno nedosiahol.
Vitajte v bránach pekelných.
Vidíte, nedostali ste hneď chuť na naše chutné kóšer jedlo?
Niečo na tom bude.
Budú tie kozy obetované v chráme?
Nie. Niečo oveľa horšie.
Išli sme severne do Kafarnaumu za čerstvými rybami,
nie, aby sme našli mysliteľov.
A hoci by ste si to nemysleli,
z tejto zapadnutej dediny v Hornej Galilei,
predsa vzišiel intelekt taký iniciatívny,
prenikavý, a impozantný.
Takže sa musíme tešiť,
že sme našli Šmuela, syna Jozefovho,
a že ho môžeme privítať v najvyššej rade,
kde nastúpi po Rabi Seledovi na 70. stoličku.
Ak ste posledný polrok nežili v hrobke,
Ježiš Nazaretský, ktorý bol predmetom špekulácií, zvedavého pozorovania,
klebiet, a fám,
sa vďaka Šmuelovmu spravodajstvu a výpovediam očitých svedkov
vykreslil ako zlá a nebezpečná postava tohto národa
od čias Achaba a Jezabel.
Ježiš nielen, že pohŕdal posvätným zákonom a tradíciou,
ale ešte pritom získal oddaných priaznivcov.
Cestuje a úzko sa stýka s výbercami daní, hriešnikmi, degenerátmi,
a členmi štvrtej filozofie.
Zelótmi?
Medzi svojimi žiakmi má viacero žien,
jedna je nežidovka z Etiópie.
Dvaja z jeho nasledovníkov
sú bývalými žiakmi zosnulého rúhača, Jána Krstiteľa.
- Zosnulého? - A aj vďaka Šmuelovi,
vedeli rímske autority o tom, kde sa Krstiteľ nachádzal.
Prečo s nami nikto nekonzultoval
spoluprácu a vydanie jedného z našich Rímu?
Sympatizuješ s Krstiteľom, Šimon?
S tým, ktorý nás nazval klbkom zmijí? Vrahmi vlastných matiek?
Šamai!
Rečníš už dosť dlho.
Čas na trpezlivé pozorovanie už dávno uplynul.
Skutky a miesto pobytu Ježiša z Nazaretu
budú bezodkladne oznámené tejto najvyššej rade.
A vysokí predstavitelia v každom okrese
by mali začať spochybňovať a tým odhaliť Ježiša.
Takže pozorne počúvajte, čo hovorí
a snažte sa ho zamotať v jeho vlastnom učení.
Môžeme ho zahnať do kúta, aby sa svojím vlastným učením
odhalil tak, že ho ľudia ľahko rozpoznajú ako herézu.
Odvrátia sa od neho.
Môžeme oslabiť jeho vplyv.
A čo by sa stalo, ak bude uväznený a predvedený pred nás?
Ale aj ak ho uznáme za rúhača,
apelujem na vás, členovia rady, aby ste odolali nutkaniu
uplatniť spravodlivosť podľa Mojžišovho zákona.
Ukameňovanie…
Nuž, nielen, že je to špinavá záležitosť,
ale ukameňovať kazateľa predstavuje
riziko chaosu, ktorý si nemôžeme dovoliť.
Preto musíme presvedčiť Rím,
že je hodný ich najvyššej pozornosti a ich záujmu.
A akokoľvek bola okupácia zdrojom
nekonečnej bolesti našich ľudí,
musíme si triezvo priznať,
že naši kolonizátori sú lepší v prenasledovaní a zabíjaní ľudí než my,
ktorí na to nemáme zdroje, ani energiu.
Preto sa len starajme o svoje veci a svoju moc a držme sa stranou.
V žiadnom prípade, vážení členovia, nesmieme vyzerať,
že dúfame v nepokoje.
Pilát, hoci je mladý a má za ušami,
nepokoje nenechá len tak,
a my mu nesmieme dať žiadny ďalší dôvod,
aby konal neuvážene.
Nechajme Rím, aby si vymáhal sám svoje ľudské zákony,
a ak to bude v náš prospech, v tom prípade dobre.
My svoje úsilie musíme sústrediť na zachovanie Božích zákonov,
a posvätných tradícií našej viery.
Je to jasné?
Spíšte dekrét a do večera mi ho predložte.
Toto zasadnutie skončilo.
Kajfáš, tá správa je nafúknutá a skreslená zaujatou agendou.
Povedal som, skončili sme, Šimon.
Poďte.
Rabi, toto miesto…
Pri všetkej úcte, prečo si nás sem priviedol?
Je to hnus.
- To je dosť silné slovo, Andrew. - Rabi…
počas šivy?
Máme sa zo strachu vyhýbať tmavým miestam,
alebo byť svetlom
ako Šimon a Judas na misii?
Bál by sa Ján tejto jaskyne?
Bol by bol taký znechutený tým, čo sa deje tam v tom chráme,
že by tu nezniesol byť?
Za koho pokladajú ľudia Syna človeka?
Niekto vraví, že si Elijah, ten, ktorý káže pokánie.
Iní, že Jeremiáš, lebo aj on bol odmietnutý vodcami.
A iný zase, že jeden z prorokov, z tých, ktorí hovorili v Božom mene.
Čo máme spraviť? Ťahať si zápalky?
Natanael, toto je tvoja chvíľa. Buď sám sebou.
Niekto vraví, že John Krstiteľ.
Čo samozrejme nie je pravda.
Dobre, to si myslia ostatní.
A vy čo hovoríte, kto som ja?
Ty?
Ty si Kristus.
Syn živého Boha.
Všetky tie vytesané sochy Baala a Pana okolo ktorých sme prešli,
sú mŕtve a rozpadajú sa, no my uctievame živého Boha.
A ty?
Ty si jeho syn.
Blahoslavený si, Šimon, syn Jonáša.
Lebo ti to nezjavilo telo a krv,
ale môj Otec v nebesiach.
Celý tvoj život ťa volali Šimon, ten, kto počúva.
Ale dnes, ťa volám Peter.
Skala.
A na tej skale
postavím svoju Cirkev,
a pekelné brány ju nepremôžu.
Toto je miesto smrti,
a priviedol som vás sem, aby som vám povedal, že smrť nemá moc,
aby uväznila mojich vykúpených ľudí.
Lebo žijem, aj vy budete žiť.
Dám ti kľúče od nebeského kráľovstva,
čo zviažeš na zemi, bude zviazané v nebi,
a čo rozviažeš na zemi, bude rozviazané v nebi.
Máte autoritu,
aby ste ostatným zjavili pravdu, ktorú ja zjavujem vám.
A to, že kajúcni majú miesto v Nebeskom kráľovstve.
Vyznali ste, že som Kristus,
a časom ovplyvníte mnoho ďalších, aby vyznali to isté.
Vysvetlím to neskôr.
Zatiaľ o tom musíte pomlčať.
Ukladám vám, aby ste o tom nevraveli.
Rabi, niektorí už vedia, že si Mesiáš.
Prečo to teraz tajiť?
Na istých miestach, pre istých ľudí,
bolo dôležité, aby to vedeli a verili.
No teraz,
ak by všetci naši ľudia tu počuli, že prišiel Mesiáš,
boli by pripravení
pridať sa k vojenskému vodcovi do vojny proti Rímu.
Chcem, aby ma ľudia nasledovali pre moju pravú identitu,
ako Peter,
nie na základe ich pomýleného chápania titulu, ktorý držím.
Naši ľudia sú pripravení veriť v teba a bojovať s tebou.
Preto sme prišli na toto miesto smrti,
aby si ho porazil?
To príde časom.
Uctíme si Johna tým,
že vám ukážem, čo sem prišiel vykonať.
Pre toto pripravoval cestu.
Aby som vybudoval svoju Cirkev.
Cirkev, ktorá nebude zastavená, dokonca ani na takomto mieste.
John sa nebál zla a vždy bol oddaný,
takí buďte aj vy,
hoci pred bránami pekelnými.
Si pripravený ísť v jeho stopách,
a v mojich?
Aj ak ťa to dovedie na takéto miesto?
To je všetko.
Mali by sme ísť.
Pomôžem ti, malý James.
Ďakujem.
Peter, skala.
Vidíš to?
Štyria jazdci čakajú, aby zaniesli správu do celého Izraela,
všetko vďaka tebe.
Umožnila to tvoja práca.
Je mŕtvy.
Bude, ak spraví nesprávny krok a dostane sa do konfliktu s Rímom.
Nie. Myslím Krstiteľa.
Šamai to povedal.
A ja som ho ako prvý odovzdal autoritám.
Lebo si predvídavý.
Vidíš dôsledky do ďalekej budúcnosti,
zatiaľ čo ostatní ich nedokážu ani zvážiť.
A teraz celý Sanhedrin pozná tvoj talent.
Počúvaš ma?
Áno,
počúvam.
Myslím, že by si to mal byť ty, kto ho osobne privedie pred Sanhedrin.
Ja?
Si z Kafarnaumu.
Poznáš ľudí, ktorí ho nasledujú, hovoril si s ním.
Tak ho skús nájsť.
Máš pravdu.
Šalom! Žiješ?
Ale áno, len premýšľam.
Áno, pokúsim sa ho nájsť.
- Dúfam, že áno. - Som pripravená.
Možno by sme to len mohli utiahnuť.
Je to pripevnené, môžeš to na konci potiahnuť.
Áno. Poriadne to utiahni.
Už si na to zvykám.
Ktokoľvek to mohol povedať.
- Tak prečo si… - A prečo nie ty?
Myslel som, že to bola otázka, aké nám Ježiš pokladá
pri učení.
A Šimon prehovoril ako prvý.
Stále ho máme volať Šimon?
Nie? Aj nám dal Ježiš nové meno,
- no stále sme James a John. - Ja neviem.
- Čo povieme mame? - Nepovieme jej nič.
Nesmie to vedieť.
A prečo spomínaš mamu?
- Vystačí to na celú noc? - Áno.
A Philip donesie ešte viac, máme toho dosť.
V poriadku.
Jablko?
Iste.
Ďakujem.
Máme ich dosť, ak chceš…
Ak by chcel viac, požiadal by.
Môžeš to zopakovať. Ja chcem tri.
Tak či tak na to príde. Vždy na všetko príde.
Nerozumiem tomu.
Je Šimon, prepáčte, Peter, naozaj najlepší žiak?
Ježiš povedal „najlepší"?
Zapísal som to. „Najlepší" nepovedal.
Záleží na tom?
Nie som tu tak dlho, ako niektorí z vás, ale vyzerá to, akoby bol Peter najlepší.
- Medzi top tromi či štyrmi. - Kto sú tí traja?
A podľa čoho určujeme ten rebríček?
Čo? Aký rebríček? Čo sme v armáde?
- Myslím, že naznačil presný opak. - To neviem, no je jasné, že má byť vodcom.
Takže my ostatní sme menej dôležití?
Mňa sa nikto nepýta, no mali by sme sa na to vyspať.
- Dnes v noci ani nezaspím. - Fajn! vezmi si tretiu hliadku.
Túto noc som mal mať tretiu hliadku ja,
- ale ak nebudeš spať… - To som tým nemyslel.
- Ak nebudeš spať, tak si ju vezmi! - Bol to slovný zvrat.
- Len si ju zober. - Nemôžeš ma zakaždým brať vážne.
- Budem spať. Som unavený. - Aj ja sa potrebujem vyspať
- Môžeš si zobrať tretiu… - Nech si ju vezme James.
Matúš, pripravujete sa na pokojnú noc?
Pokojná nie je správne slovo.
Vieš, čo na tebe milujem? Vždy hľadáš tie správne slová.
A čo ty?
Si znepokojený?
- Ak nie je vhodná chvíľa, môžem… - Nie. Prosím, sadni si.
Počúvam.
Rabi, dnes to vyzeralo… že si vyzdvihol Šimona.
Myslím Petra.
Zrejme som úplne nepochopil jeho nové postavenie a čo to znamená.
Áno, ani ja si nie som úplne istý, či on vie, čo to znamená.
Po zvyšok dňa mlčal, čo, musím priznať, bola pre mňa celkom vítaná zmena.
Neviem, čo si počul, ale v ten dlhý deň v Sýrii, Šimon, myslím, Peter,
na mňa kričal ponad oheň,
že som napľul na židovskú vieru,
že nezabudne, čo som mu spravil, a že mi nedokáže odpustiť.
Požiadal si ho o odpustenie?
Veď povedal, že mi neodpustí. Je to zbytočné.
Matúš…
neospravedlňuješ sa, aby ti bolo odpustené.
Robíš to preto, aby si sa kajal.
Odpustenie je dar, ktorý ti tá druhá osoba dá.
Zrejme mám problém prijať,
že ten, komu si pridelil vedenie skupiny,
a kľúče od Kráľovstva nebeského, je taký temperamentný.
Viem, že ide o metaforu, no nie je ako skala.
Robím z ľudí to, čím nie sú.
Ty by si to mal vedieť.
Iste, môžeš si vybrať, koho chceš,
a tvoje spôsoby sú často veľmi odlišné od iných ľudí, ale…
rabi, musím sa priznať…
že to bolí.
Ani netušíš, aký bol ku mne krutý.
Možno to vieš a aj tak si to urobil,
čo je ešte bolestivejšie.
- Ja… - Máš pravdu.
Boli chvíle, keď bol k tebe Peter skutočne pritvrdý.
Môjho Otca na nebesiach to nepotešilo, a ani mňa nie.
Tak prečo?
Vieš, nie vždy sa to berie do úvahy,
ale jednoducho sa spýtam,
kto komu ublížil prvý?
Zrejme, abstraktne, tým, že som prijal prácu pre Rím, tak…
Nie.
Nie abstraktne.
Konkrétne.
Dobre, obrátil som sa chrbtom našim ľuďom a potom, špehoval som ho pre Kvinta a…
dokonca stačilo málo, aby som ho udal Rímu
a možno tak zničil život jeho rodine.
A doteraz si sa neospravedlnil.
Nie, ja…
chcem na tie časy zabudnúť.
Tak isto, ako chce zabudnúť Mária.
A chcem zachovať pokoj.
Ospravedlňovanie by spôsobilo len hádku.
A tých je už dosť. Aj teraz sa hádajú.
Viem, že som neprispel veľa, ale myslím si, že až sa to skončí, všetci…
Videl si to. Tak vrav, James!
To nie je pokoj, ak dvaja moji nasledovníci
nosia v srdciach hnev voči tomu druhému.
Vieš, čo musíš spraviť.
Bol to dlhý deň.
Teraz idem spať.
Dobrú noc.
Dobrú noc, rabi.
Vďaka za čas.
Kto sa bude starať o oheň?
Hliadka. Kto drží hliadku, stará sa aj o oheň.
Chcem ísť spať.
- Mária, Tamar, Ramah, môžete ísť do stanu. - Vďaka Bohu.
To si nemyslím.
- Andrew, aj my môžeme ísť. - Fajn.
Počul som zvýšené hlasy. Hádate sa kvôli niečomu?
- Kvôli tomu, kto bude mať tretiu hliadku. - Nie Andrew?
John si ju za mňa vezme.
To je milé, John.
Tadeáš, a čo ty?
- Ja mám na starosti oheň. - Dobre.
- Kde bude spať Matúš? - U mňa je miesto.
- Za Tadeáša. - Vďaka, Malý James.
Zí, ty budeš spať pred stanom žien?
Ako vždy.
- Matúš, je Ježiš v poriadku? - Áno. Už išiel spať.
Výborne.
Dobrú noc.
Ulož nás, Adonaj, náš Boh, v pokoji.
A opäť nás pozdvihni, náš Vládca, v živote.
Rozprestri nad nami svoj stánok pokoja,
veď nás svojou dobrou radou,
a zachráň nás vo svojom mene.
Buď nám štítom.
Odvráť nás od každého nepriateľa,
choroby, meča, hladu, a zármutku.
Zbav nás všetkých nepriateľov, pred nami i za nami,
a ukry nás v tieni svojich krídel.
Lebo ty si náš Boh, ktorý nás chráni a zachraňuje,
áno, milostivý a súcitný Boh a Kráľ.
Stráž naše odchody a príchody v záujme života a pokoja, teraz a vždy.
Premýšľal som.
Skala môže byť základom budovy, ale nie je tým, čo je viditeľné najviac.
- Ani najvyšším bodom. - Presne.
Takže sa môžeme Ježiša spýtať, že ak Šimon bude hlavnou skalou,
na ktorej stojí cirkev…
Podľa mňa hlavnou je skalou Ježiš.
Jednou z hlavných skál, na ktorých bude postavená jeho cirkev,
tak my by sme mohli byť vlajkami?
Vyvesenými z najvyššieho parapetu.
- Čo s parapetmi? - Nič.
Myslím, že viem a nepáči sa mi to.
Čiže teraz, keď už nemáme dvoch Šimonov, volajte ma po mene.
Nie.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Čo tu máš? - Ponúkam karob, moruše, pistácie.
Pistácie by boli dnes úžasné.
Judas, budeme mať dosť na šestnásť porcií?
- Iba ak budú v škrupinke. - Škrupinky nám nevadia.
- Šestnásť porcií, prosím. - Dobre.
Natanael, Tadeáš…
rozdajte ich.
Prosím.
Ďakujem.
Vyzerajú skvele.
- Nech sa páči. - Ďakujeme pekne.
Ďakujem pekne, pane.
- V poriadku? - Áno.
Ďakujem.
- Prosím. Philip. - Do košíka.
- Ďakujem.
Dobrú chuť.
- A Andrew. - Ďakujem.
A ty a ja.
Pozri sa, všetko rozdelené rovnako, do posledného orieška.
Skúsenosti.
Sú slané, takže budeme smädní.
- Šimon, máš plnú fľašu? - Peter. Volám sa Peter.
Pravda.
Vieš, že nejaký čas nám potrvá, aby sme si zvykli na Petra.
Sme len smrteľníci.
Odpoveď je áno. Táto fľaša je plná.
V poriadku.
Takže…
môj brat je skala.
- Mám pocit, že by som mal chodiť vystretejší. - Vo viacerých smeroch.
Vieš, nemal by si potláčať svoju úzkosť
do takej miery, že potom v tej najnevhodnejšej chvíli vybuchne.
Myslím, že som Johnovu smrť zvládol dobre.
A ja budem musieť začať…
Ani neviem, kde začať. Nepovedal žiadne podrobnosti.
Povedal, len boli…
zašifrované.
Ako v hebrejskej škole,
keď rabi Mordechaj čítal tú pasáž zo Šemotu,
v ktorej sa Boh stretne s Mojžišom a pokúsi sa ho zabiť.
Ten najčudnejší príbeh.
Cippora obrezala predkožku svojho syna, dotkla sa ňou Mojžiša medzi nohami a povedala:
„Si mi ženíchom krvi.“
A potom len…
- Čítal ďalej. - pokračoval v ďalšej pasáži.
Bez vysvetlenia, len tak.
Všetci sme tam sedeli zmätení.
Ale Ježiš nie je rabi Mordechaj.
A my už nie sme neposední chlapci, ktorí sa chcú ísť hrať.
Toto je skutočné.
Mal som zlé obdobie, keď Eden prišla o dieťa.
Pochyboval som o ňom.
Mal si vieru, aby si vykročil z člna na vodu.
A potopil sa.
Natanael mal pravdu. Sme len smrteľníci.
Ak to znovu pokazím, zmení názor a dá titul niekomu inému?
- Na to nemysli. - Musím, Andrew. Musím…
Videl si, ako som sa celú noc prehadzoval?
Spím ako zabitý, Šimon.
- Peter. - Áno.
- Peter. - Dobre.
- Peter.
Podľa čoho sa rozhoduješ?
O čom?
Čo zahrnúť.
Nezapísal si to stretnutie s obchodníkom.
Viem, čo je dôležité.
Ale ako?
Ježiš sa na mňa tak zvláštne pozrie, a vtedy viem.
Rozumieme si.
Musí byť pre teba česť…
byť jeho pisár.
Asi áno.
Matúš, je ti niečo?
Ani si sa nedotkol tých pistácií.
Odkladám si ich na neskôr.
To bol ten pohľad?
Chce, aby si zapísal rozhovor so mnou?
Nie. Mám spraviť niečo iné.
Ospravedlň ma, Tamar.
Šalom.
- Doješ ich? - Tu máš, na.
Ďakujem.
Andrew, môžem hovoriť s tvojím bratom?
Prepáč, nie.
Na rozhovor so Skalou si podaj oficiálnu žiadosť.
Písomne.
Žartujem.
Žartujem. Bol to vtip.
- Idem sa pozrieť na Jamesa a Johna. - Choď.
- Dobré ráno. - Prepáč.
- Vravím „Dobré ráno.“ - Počul som ťa.
Prepáč za to…
čo som ti spravil.
Už je to viac ako rok,
a doteraz som sa neospravedlnil za svoju úlohu v tvojej ťažkej situácii,
a že som Kvintovi nahlasoval, čo robíš.
Je to zvláštne.
Po kázni, tej veľkej,
som sa hneď išiel ospravedlniť rodičom za svoje skutky.
A ďalší si mal byť ty.
A teraz sa cítim ešte horšie
a nebude to lepšie, ak ťa nepožiadam o odpustenie.
Takže…
Tak prepáč, mrzí ma to.
Odpustenie je dar, ktorý môžeš dať.
Alebo nedať.
- Potvrdzujem. - V poriadku.
Čo sa deje?
Edikt.
Z Jeruzalema.
Po mene.
Osobitne ho označili za rúhača.
Ježiš z Nazaretu.
Ako to mohlo prejsť radou tak rýchlo?
Obaja to vieme.
Podľa mňa to nedopadne dobre.
- Jairus, je čas. - Na čo?
Odídem z Kafarnaumu. Do Jeruzalema.
A tam urobíš…
Niečo, čo som prisahal, že neurobím.
Si múdry muž. A iste vieš, kto je mojím otcom.
Viem. Arnan.
Tak vieš, aké má možnosti a vplyv.
Nechcem, aby si ma tu nechával samotného s rabi Akivom.
To by ale bolo sebecké.
Viac dobra vykonáš ako člen Sanhedrinu, než tu, v Kafarnaume.
Doteraz som tomu neveril.
- Vieš urýchliť papierovačky? - Viem a aj to spravím.
Ďakujem.
Adonaj buď s tebou, priateľ môj.
Takže, tiež ťa mám volať Peter?
Alebo len on?
Myslím…
že všetci.
Odteraz.
A navždy.
Na tomto svete je veľa Šimonov.
Ale Petra som ešte nestretla.
Hodí sa ti to.
Si jedinečný.
Dobrú noc.
Ja…
Peter, je dosť neskoro.
To isté môžem povedať tebe.
Zrejme môžeš. Nemôžeš spať?
To isté sa môžem spýtať ja teba.
Čo mám robiť, ak je tu niekto, kto proti mne zhrešil?
Hanebne, opakovane a bez ľútosti.
Nedokážem si predstaviť, kto.
Po prvé, zrada nášho národa, tým, že pracoval pre Rím.
Bol to hriech proti nám a nášmu dedičstvu.
Následne neprejavil zľutovanie, keď ho Andrew prosil o čas
na splatenie dlhu,
a ešte pridal 60 % z oneskorenia.
Chystal sa dovoliť Rímu, aby nám zhabal loď,
čo by nás pripravilo o prácu a skončili by sme vo väzení.
A Eden mohla hladovať.
Ani na okamih nezaváhal, keď ho Kvintus požiadal, aby ma špehoval.
To je už sedem a to som sa ani nedostal k faktu,
že bol pripravený udať ma v to ráno, keď…
V to ráno, keď čo?
- Ty vieš. - Áno, viem.
Možno ťa chcel udať, no nestalo sa tak.
Takže to nateraz nechajme na sedem.
Číslo dokončenia.
Sedemkrát proti mne zhreší a mám mu to len tak odpustiť?
Nie.
Nie sedem, ale 77 krát.
Toľko by mohlo byť
jednotlivých prehreškov a ich následky.
Vieš, nemyslel som doslovne 77 krát.
Sedemdesiatsedem. Dokončenie krát dokončenie.
Nekonečné odpustenie bez limitov.
Pred pár dňami
si mi dal nové meno a spravil veľké vyhlásenia.
Ale či sa volám Šimon, alebo Peter,
stále som ten istý muž.
Stále som človek a nedokážem to.
Nedokážem. A nikto by mi to nemal za zlé.
Hovoril si o následkoch Matúšových činov.
- Spomínaš, do akých situácií ťa dostali? - A na nič iné nemyslím.
Preto som teraz tu a nie s Eden.
No potom všetkom, keď vyšlo slnko…
Viem, je to ťažké.
Prečo to tak musí byť?
Človek si to sťažuje, ak sa spolieha na svoj rozum.
Už radšej idem.
Viete, prečo sú stále tu?
Poviem vám.
Lebo tu majú pohodlie.
Možno si to nemyslíte, lebo zatiaľ čo oni sú v stanoch,
vy žijete v domoch so strechou nad hlavou.
Ale pravdou je,
že ak by mali problém spať na zemi a v špine,
už dávno by odtiaľto odišli.
Nemôžeme ovplyvniť to, čo sú pútnici ochotní znášať
pre i najmenšiu šancu, že budú počuť ďalšie učenie Ježiša z Nazaretu.
- Sú neoblomní. - Chyba!
To je tvoj problém, Gajus.
Všetko prijímaš ako hotovú vec.
Pútnici môžu byť teraz neoblomní,
ale použi fantáziu.
Chcem, aby odtiaľto do týždňa zmizli,
nech si ich už rieši niekto iný. Rozumieš?
Áno, dóminus.
Tak vypadnite.
- Kde začneme, Primi? - Niečo vymyslím.
Gajus.
Dobré ráno, Matúš.
Nevyzerá na dobré. Je ti zle?
To len…
Práca.
Som v poriadku.
Máš talent, Gajus.
- Ďakujem. - No nie si dobrý klamár.
Nie si v poriadku.
- Problémy s rodinou? - Čo ty vieš o rodinách?
Pozri…
som rád, že už máš svojich ľudí,
ale… doma je to komplikované.
Som bezradný.
Máš pravdu, Gajus.
O rodinách toho neviem veľa a všetko len komplikujem.
- To nevrav. - No môj učiteľ, s ním…
je život veľmi jednoduchý.
Každé ráno sa prebudím a moje myšlienky a obavy sú pomiešané.
Cítim sa plný pochybností a ľútosti.
Áno.
Ale stačí, aby som si pripomenul…
Čo? Čo pripomenul?
Že mám na starosti len jedno.
Nasledovať ho.
Ostatné sa vyrieši samo.
Prajem ti to.
Môžeš prísť.
Vidieť ho.
Možno čoskoro bude kázať. Možno zajtra.
Nie.
Na nejaký čas neodporúčam žiadne verejné vystúpenia.
- O tom ja nerozhodujem. - Ak máš nejaký vplyv, využi ho.
Nie je to bezpečné.
A nemali by nás vidieť spolu.
Dávaj na seba pozor.
- James, je to dosť dlhé? - Koľko džbánov máme?
- Štyri. - Štyri?
Áno.
Máme štyri džbány.
James, aké dlhé by to malo byť?
- To je dobré. - Skús to.
Musí mi to vyjsť na dva uzly. Abba robí dva.
Bude stačiť, ak uviažeš jeden.
Potrebujeme troch mužov do olivového sadu.
- Pomôžem. - Aj ja.
- Ja tiež. - Thomas, počkaj.
- Matúš, pôjdeš ty? - A kam?
Ženy potrebujú pomoc v olivovom sade.
- To môžem pomôcť. - Skvelé.
- Čo mám robiť? - Nie nikdy.
Ukážem ti to.
Musíme ísť na trh.
- Čo? - Šimon má pravdu. Peter. To je jedno.
Nemal by si brať Ramah tak vážne, že nič nechce.
Aj abba hovorí, že teraz je to romantické,
ale o desať rokov jej bude ľúto, že nič nedostala.
To je problém. Nemáme žiadne peniaze.
Mamine slávne škoricové koláčiky.
Budeme vyjednávať.
Poďme.
Koľko za ne dostaneme?
Bol by si prekvapený. A to je len začiatok. Postupne to bude lepšie.
Odpúšťam ti.
Všetko je zabudnuté.
Až na koniec sveta, však?
Áno.
Je po všetkom.
VYVOLENÍ