Ulogu Filipa od sada će igrati Reza Dijako.
Učitelju?
Samo ću ti spustiti ovo ovde. -U redu je, Priđi, molim te.
Sedi malo.
Molim te.
Kako se držiš?
Stvarno ne znam šta bih rekao.
Mislio sam da će biti mnogo gore.
A očigledno je i Simon, pošto me obilazi na svakih pet minuta.
Kao što i ti obilaziš mene?
Znao si ga duže od svih nas.
Ali, ipak, ti si...
Šta sam?
Pa mislim...
Dobro, a što me onda obilaziš?
Shvatam.
Pa, samo ću reći...
Da si misterija.
Ojoj!
Da, znam.
Prilično je bajat.
Stvarno?
Bajat je kao Jelisijeve mošti.
Smemo li da se smejemo?
A zašto ne?
Neki od trenutaka u kojima se najviše smejemo
su iz nekog razloga pred pogreb.
Srca su nam tako ranjiva i sva osećanja nam isplivaju na površinu.
Pa tako smeh i suze dođu ruku pod ruku.
I veruj mi, mnogo smo vremena provodili zajedno dok smo odrastali
i Jovan nikad nije mogao da se odupre smehu, čak ni u vreme žalosti.
Prosto je bio takav.
Osećam se krivim.
Trebalo bi da sam skrhan. -Ne.
Ne, Andrej. Nema pravila kad je žalost u pitanju.
Ne postoji pravi način.
A da i ne spominjem koliko si propatio kada su ga priveli.
Dodatnim očajanjem mu ni na koji način ne odajemo počast,
samo sebi otežavamo.
Dakle...
Kažeš da sam misterija.
Pa, ne. Mislim... Hoću reći da si...
Kako me je Jovan zvao?
Nazivao te je...
Izabranim.
Stani. Šta to radiš? -Dao si mi ideju.
Gde obično bdimo za vreme Šive? -U domu pokojnika.
A šta je Jovanov dom?
Pod vedrim nebom.
Okupi ostale.
Reči propovednika, sina Davidovog.
"Taština nad taštinama, veli propovednik, sve je taština.
Posmatrao sam sva dela koja se čine pod kapom nebeskom, i gle,
sve je ovo prolazno
i samo puko jurenje vetra.
Vreme kad se teče,
i vreme kad se gubi.
Vreme kad se čuva
i vreme kad se baca.
Vreme kad se dere,
i vreme kad se sašiva.
Vreme kad se ćuti
i vreme kad se govori.
Ko ljubi novce, neće se nasititi novaca,
a ni onaj ko voli bogatstvo, zaradom.
Pre se događalo samo u vreme suše, ali sada nikako da prođe.
Imaš li možda većih briga koje bi mogle da izazivaju tvoju nesanicu?
Ništa određeno, samo taj osećaj strepnje.
Kao da mi je ispod kreveta guja ili da mi lav sedi ispred ulaznih vrata.
Natane,
stradalništvo naših predaka nastavlja da živi u nama.
Kako misliš? -Misir.
Lutanje pustinjom.
Vavilonsko ropstvo.
Sva ta patnja i strah
prenose se na našu krv, naše kosti i naše priče.
Ma ja samo želim da mogu da spavam.
Ne mogu promeniti krv, kao ni svoje poreklo.
Ne, ne možeš.
Ali zato se moli.
Dođi kad god hoćeš, molićemo se zajedno.
Koji žive u zaklonu višnjega,
u senu svemogućega počiva.
Hvala ti na dolasku.
Hvala, učitelju.
Eh, šta bih dao da sam čudotvorac.
Čuo sam za jednoga.
Pozdravi Ilu. -Hoću.
Šalom, šalom. -Šalom, šalom.
Šalom.
Htedoh da te pitam, kako ti je porodica?
Znaš, nakon sveg onog...
Samo je spavala, Josife.
Samo to smem reći.
Zamisli samo kakav bi ti život bio da te nisu poslali ovamo.
Ne želim.
Stigla je vest iz Jerusalima.
Samuilo je postao član Velikog veća.
Učitelj Šamaj će se danas obratiti saboru.
Trebalo bi da i Nikodim prisustvuje.
Propušta zasedanja već neko vreme
a i nismo poslali tvoje pismo.
Josife, misliš li da se i u Jerusalimu pročulo o besedi na gori?
A kako da se ne pročuje?
Ali mislim da to nije ništa u poređenju sa...
Ovim glasinama iz Dekapolisa.
Nisu glasine. Čitaj.
Je l' mi ovo dobra strana?
Tako ste rekli.
Pa je li stvarno?
Ovo je bista. Izgledaće kao vi sa svih strana.
Ne plaćam ti da prosipaš činjenice.
Kvinte. Ja ne...
Samo kaži šta imaš pa da nastavimo.
Neće moći. Bar ne danas. Ostavi nas.
Ah, stani, stani. Pa usred sam...
Ovoga?
Rekao bih ovom čoveku da upravo ovekovečuje pogrešnu stranu istorije.
Dobro, hajde. -Ali neću.
Trebaju mi poslednje vesti o Isusu Nazarećaninu.
"Poslednje vesti o Isusu Nazarećaninu."
Zašto svi očekuju da svakog dana imamo neke novosti o njemu?
Atiče. -Kvinte, odmah mi reci šta znaš.
U redu, samo...
Samo...
Nema promena. Razgovarao sam s njim.
Pa bio si tu. Postigli smo dogovor.
Nisi saznao ništa novo? -Ne.
Jevreji imaju novosti.
Naravno da Jevreji imaju novosti o Jevrejinu.
Znaš li šta je uopšte posao magistrata?
Sve ti se dešava tik ispred nosa. -Dobro, isledniče, uputi me onda.
Šta je tako važno? -Rekao bih...
Da nam se nešto sprema.
Možda čak i rat.
I samo znaj da mi ne pada na pamet da radim tvoj posao
i na sve načine otežavam život Isusovim sledbenicima.
Neću im prekidati skupove i progoniti hodočasnike. Tu comprendi?
Nešto te je zaplašilo.
Poznajem svoje Jevreje bolje od tebe.
Šta te je spopalo?
Jedini razlog iz kog je Cezar blagonaklon prema tebi su prilivi.
Pozamašni su. Spettacolore, Domine.
Ali zaista bi trebalo...
Da preduzmeš nešto!
Ili ćeš ostati upamćen po tome što si vodio grad u kom je izbila revolucija.
Ave, Cezare.
Ave.
Misliš li da nas vodi ka dolini?
Idemo ka severu, uz Jordan.
Ah, do vode Merom.
Merom?
Tamo je Isus Navin izvojevao pobedu nad Hanancima.
Šta ako tamo velike stvari počnu da se događaju?
Velike stvari se već događaju.
Sigurno idemo na Goru ermonsku.
Baš odavno nisam video sneg.
Isaija. "Ako gresi vaši budu kao skerlet, postaće beli kao sneg."
Eto još jednog. -Još jedan.
Kakve veze Gora ermonska ima s Jovanom?
Još nije prošlo sedam dana Šive.
Da, ali Šiva je podjednako tu za žive koliko i za pokojnika.
Što ne objašnjava zašto idemo u ovom pravcu.
A zašto se samo ne strpimo dok ne stignemo?
Nama koji nosimo tovar bi značilo da znamo dokle idemo, Jakove.
Ne zabušavaj, Jovane.
Siguran si da si ga dobro čuo?
Rekao je da možemo da pričamo usput.
Ali bolje nemoj. Ipak je ovo vreme žalosti.
Kažem ti šta mi je rekao. Čak se i osmehnuo.
Dobro, onda.
Šta čekamo? Daj da ga pitamo.
Samo napred. Trebalo bi da uspe.
Šta? Samo hoću da mu pomognem.
Učitelju.
Ah, tu ste. Čekao sam vas.
Kako je prošlo s Kafnijem?
Već bismo znali da je prošlo dobro, a?
Ali postoji drugi način.
Kidušin?
Već to znaš. Naravno. -Znam.
Učitelju, napustila sam oca da sledim tebe.
I istrpela sam dosta grubih reči od oca zbog te odluke.
Osetio sam to i na svojoj koži.
Ti mi sada dođeš nešto poput oca.
Jovan je već pristao da stane uz Tomu, da bude mladoženjin svedok.
A, kao moj duhovni otac,
hoćeš li me predati?
Razumemo ako nećeš.
Nisi došao ovamo da se baviš time što Kafni ne podržava naš brak.
Ne.
Ne, Tomo.
Varaš se.
Okupite se svi.
Svi misle da znaju zašto sam došao.
Mislite li da sam došao da donesem mir na zemlju?
Nisam došao da donesem mir...
Nego mač.
Mislim na rastavljanje, Zi.
Unutar porodice, ali i šire.
Kada neko odluči da me sledi,
može biti da se u jednoj kući,
njih petoro međusobno zavadi,
troje protiv dvoga, ili dvoje protiv troga.
Zašto?
Desilo se Rami i njenom ocu.
Verujte da mi nije namera da rastavljam porodice,
ali cena vaše vere
može biti to da vas mrze oni koji su vam najbliži
zbog toga što oni ne veruju.
Ali nije li Božja zapovest da slušamo oca i majku?
Poslušnost roditeljima
je jedna od najvećih društvenih, ali i duhovnih obaveza,
ali nije veća od poslušnosti Bogu.
Ko ljubi oca i majku više nego mene, nije mene dostojan.
Ti si nam više od porodice.
Onda, pristaješ li?
Daćeš saglasnost i biti moj svedok?
Zašto ne nastavimo ovaj razgovor nakon puta,
po završetku Šive za Jovana.
Naravno. Naravno.
Pa, Tomo,
šta nameravaš da daš Rami kao mohar?
Oh, pa složili smo se.
Jasno je naglasila da joj ne treba ni...
Tomo. Tomo. Tomo.
Moraću da ti ukradem Tomu na koji trenutak. Može?
To ti nije dobro.
Šta nije dobro?
Da ne daš svojoj ženi poklon.
A pogotovu to što je slušaš kad ti kaže da joj ne treba ništa.
Ne, ne, ne.
Slušaj oženjenog čoveka.
To što ti je rekla ne znači ono što misliš.
Da ti objasnim nešto...
Učitelju. Zadržaću ga.
Slobodno. Nastavi, posavetuj ga.
A mi ćemo nastaviti dalje.
U redu, slušaj šta ćeš da uradiš.
O čemu ti to pričaš?
Zašto se smeješ? -Ma šališ se!
Blagosloven da si, Gospode Bože naš, Care nebeski,
koji si nam darovao život, održao nas,
i omogućio nam ovo vreme.
Prevalio je trnovit put od ribarskog sela na severu Galileje...
Do Kapernauma!
Od kolena do kolena, hvaliće... -Možeš li da poveruješ?
Dela tvoja i silu...
Mojsije, kažem ti.
Na dan kada je ovaj mali kročio u Sveti grad,
i dalje se osećao na ribu i naivnost.
Ja ću...
Uroniti u misli.
Bergamot.
Jasmin i...
Balsam sa obale Mrtvog mora.
Veruj mi na reč, Mojsije.
U svojim rukama držiš odoru učitelja čije će se ime pamtiti za vek vekova.
Pričaćeš sinovima o ovom danu.
Zar je to sve do čega ti je stalo? Do večne slave?
Do posebnih odeždi i skupocenih mirisa?
Pa, ako ti dolikuju...
Lako je bilo izvestiti starešine.
Možeš li nas ostaviti?
Molio sam se s ovim čovekom, Jani.
Šta si radio?
U Dekapolisu, dok ste vi bili zauzeti očevicima,
ja sam naišao na njega i to sasvim slučajno.
Ali nisi nam rekao.
Nije ono što sam očekivao. Nije onakav kakvog ga se sećam.
Bio je ljubazan i naveo me je na razmišljanje.
Znaš kako ljubaznost ume da zavara?
Nisam osetio zlo koje sam očekivao.
Samo Bog može proniknuti u naša srca. Nije na tebi da sudiš.
Što mi onda dadoše ovaj položaj? -Niko ti ništa nije dao.
Zaslužio si ovo. -Čime?
Učio sam, pisao izveštaje, sastajao se s verskim poglavarima,
i koja je korist?
Na koji je to način poboljšalo naš narod i našu veru?
Preopterećen si.
I to je potpuno normalno. Izbaci sve iz sebe.
U pravu si, preopterećen sam time koliko je ovo isprazno i besmisleno,
sav ovaj trud da nekoga zadivimo,
a zbog čega? -Samuilo, obećavam ti,
kad čuješ Šamajeve reči, sve će ti imati smisla.
ĆESARIJA FILIPOVA KEDES
Nikako da pitam. Kako si?
Dobro sam.
Život ide dalje.
Tako bi Jovan hteo. Hm?
Ne pitaš kako sam ja.
Izvini. Kako si?
Ma, šalim se.
Ovoga sam se plašio.
Ćesarija Filipova.
Hej.
Možda jesi živeo ovde
ali zasigurno nisi isti čovek kog sam našao pijanog
u sred bela dana.
Hvala što si me podsetio.
Samo kažem.
Hananski bog, Val. Ovde su ga poštovali.
Zapravo, na mnogim mestima, ali posebno ovde.
Zašto? -Zbog vode.
Smatrali su Vala bogom kiše.
Tamo, unutar one pećine, iz stene izbija vrelo.
Vrelo reke Jordan.
Da bi saznali dubinu, bacili su kamen na kanapu.
Nije dosegao dno.
Dobro došli do kapija pakla.
Vidite, zar pomisao na našu ukusnu hranu ne zvuči bolje ovde?
U pravu je.
Jesu li im one koze za žrtvovanje?
Ne. Za nešto mnogo gore.
U Kapernaum se obično ide zbog sveže ribe,
a ne zbog velikih umova.
A ipak, koliko god se to činilo neverovatnim,
baš iz tog zabitog mesta u gornjoj Galileji,
došao nam je jedan čovek tako domišljat,
ljubopitljiv i ugledan,
da ne možemo da ne zahvalimo Bogu
što nam je poslao Samuila sina Josifovog.
Poželite mu dobrodošlicu u naše veće,
gde će naslediti učitelja Seleda posle sedamdeset godina.
Osim ako ste prethodnih meseci živeli u pećini, znate
da se Isus Nazarećanin, predmet nagađanja, radoznalog promatranja,
glasina i govorkanja,
uz pomoć Samuilovih izveštaja i potvrđenih svedočenja očevidaca,
pokazao kao jedna od opasnijih, ako ne i najopasnija ličnost u narodu
još od Ahava i Jezavelje.
Isus ne samo što je pokazao prezir prema Svetom zakonu i tradiciji,
već je stekao i mnoštvo vernih sledbenika.
On putuje i provodi vreme sa poreznicima, grešnicima, bogaljima
i članom Četvrte filosofije.
Zilotima?
Među njegovim sledbenicima ima i žena,
od kojih je jedna mnogoboškinja iz Etiopije.
Ne jedan, već dvojica njegovih sledbenika
bili su učenici pokojnog bogohulnika, Jovana Krstitelja.
Pokojnog? -Trebalo bi da zahvalimo Samuilu
za to što je otkrio rimskim vlastima gde mogu pronaći Krstitelja.
Zašto se niste konsultovali s Većem
pre no što ste stupili u saradnju i predali jednog od nas Rimu?
Zar staješ na Krstiteljevu stranu, Šimone?
Na stranu onoga koji nas gujama nazva? Ubicama sopstvenih majki?
Šamaje.
Previše si odužio ovo.
Vreme za izviđanje i strpljivo posmatranje je davno prošlo.
I zato ćete sve što znate o Isusu Nazarećaninu,
uključujući njegove postupke i trenutno odredište, odmah podeliti s Većem.
Zahtevam da starešine u svim okruzima
temeljno ispitaju i razotkriju Isusa.
Pažljivo slušajte šta vam govori, pa upotrebite
njegovo sopstveno učenje protiv njega.
Još ako uspemo da ga navedemo da se sam razotkrije kroz svoje učenje,
i to na takav način da ljudi lako mogu prepoznati jeres,
okrenuće se protiv njega.
Možemo oslabiti njegov uticaj.
E sad, šta činiti ako ga zarobljenog dovedu pred nas...
Čak i ako ga okrivimo za bogohuljenje,
moraću da vas zamolim da se suzdržite od potrebe
za sprovođenjem pravde po zakonu Mojsijevom.
Kamenovanje...
Ne samo što je neuredno,
već bismo kamenovanjem propovednika iz naroda
rizikovali pometnju koju ne možemo priuštiti.
Zbog toga moramo ubediti Rim
da je i te kako vredan njihove pažnje i da treba da se zabrinu.
Koliko god da njihova okupacija
predstavlja izvor neprestane patnje za naš narod,
moramo biti iskreni i priznati sebi
da su naši kolonizatori mnogo bolji u pronalaženju i ubijanju ljudi
nego što bismo mi ikada mogli biti sa resursima kojima raspolažemo.
Ali znajte da naše dve institucije moći moramo držati odvojenim.
Ne možemo dozvoliti da iko pomisli
da učestvujemo u stvaranju nemira na bilo koji način.
Pilat, koliko god je mlad i nedorastao svom položaju,
nikada to neće dozvoliti,
i ne smemo mu dati više nijedan razlog
da učini nešto nepromišljeno.
Pustimo Rim da se bavi pravdom ovozemaljskom i sprovodi svoje zakone
a ako se dogodi da to ide nama u korist, u redu.
Mi ćemo za to vreme usmeriti svoj trud na očuvanje Božjeg zakona
kao i svetih tradicija naše vere.
Je li to jasno?
Napišite dekret i donesite mi ga do kraja dana.
Završili smo.
Kajafa, izveštaj je preuveličan da bi zadovoljio nečije interese.
Rekao sam da smo završili, Šimone.
Priđite.
Učitelju, ovo mesto...
Uz dužno poštovanje, šta radimo ovde?
Gnusno je.
To je poprilično jaka reč. -Učitelju...
Za vreme Šive?
Treba li da izbegavamo mračna mesta?
Ili treba da ih osvetlimo?
Kao što su Simon i Juda to činili.
Mislite da bi se Jovan plašio ove pećine?
Mislite li da bi bio toliko zgrožen onime što se unutra događa
da ne bi podneo da bude ovde?
Ko govore ljudi da je Sin čovečji?
Jedni govore da si Ilija, onaj što poziva na pokajanje.
A drugi kažu Jeremija, jer ga odbaciše vladari njegovog doba.
A ostali govore, neki od proroka, koji govoriše u ime Božje.
I šta treba sad? Da nasumično biramo?
Natanailo, tvoj je trenutak. Budi svoj.
Neki govore Jovan Krstitelj.
Što očigledno nije istina.
Dobro, to kažu svi ostali.
A vi šta mislite ko sam?
Ti?
Ti si Hristos.
Sin Boga Živoga.
Ove klesane statue Vala i Pana i svih ostalih idola?
Oni su mrtvi i truležni, ali mi služimo Živom Bogu.
A ti?
Ti si mu sin.
Blago tebi, Simone, sine Jonin.
Jer telo i krv nisu to tebi javili,
nego otac moj.
Celoga života te ljudi zovu Simon, onaj koji čuje.
Ali od danas, zvaćeš se Petar.
Kamen.
I na ovom kamenu
sazidaću crkvu svoju,
i vrata paklena neće je nadvladati.
Ovo mesto odiše smrću,
i doveo sam vas da vam kažem da smrt nema nikakvu moć
da zarobi moj oslobođeni narod.
Kao što ja živim, i vi ćete živeti.
Daću vam ključeve carstva nebeskog,
i šta svežete na zemlji, biće svezano i na nebesima,
i šta razrešite na zemlji, biće razrešeno na nebesima.
Imate tu nadležnost
da prenesete istinu ostalima, onu koju ja prenesoh vama,
da sve pokajnike čeka mesto u carstvu nebeskom.
Priznali ste da sam ja Hristos
i uticaćete na mnoge druge da takođe to priznaju vremenom.
Ali o tome ćemo kasnije.
Za sad, to mora ostati među nama.
Izričito vam nalažem da nikome ne kažete.
Učitelju, neki ljudi već znaju da si Mesija.
Što sad odjednom da ćutimo?
U nekim mestima, za neke ljude,
bilo je od važnosti da znaju i veruju.
Ali sada,
kada bi svi naši ljudi u ovoj oblasti čuli da je Mesija došao,
nagrnuli bi u gomili,
spremni da stanu uz vojnu figuru u ratu protiv Rima.
Želim da me ljudi prate na osnovu moje istinske ličnosti,
kao Petar,
a ne na osnovu pogrešno protumačene titule koju nosim.
Ali ljudi su spremni da veruju u tebe i da se bore uz tebe.
Zašto bi nas doveo u ovaj hram smrti,
ako ne da je pobedimo?
I do toga će doći, vremenom.
Došli smo da odamo počast Jovanu,
da vam pokažem šta je činio.
Pripravljao je put za ovo.
Da bih mogao da osnujem crkvu.
Crkvu koja će biti nezaustavljiva, čak i na mestu poput ovog.
Jovan se nije plašio zla i svugde je bio poslušan.
Takvi morate biti i vi,
čak i na vratima pakla.
Hoćete li nastaviti njegovim putem?
I mojim?
Čak i ako vas odvede do mesta poput ovog.
To je sve.
Bolje da pođemo.
Daj da ti pomognem, Jakove.
Hvala ti.
Petar. Kamen.
Vidiš li ono?
Četiri konjanika čekaju da prenesu poruku po čitavom Izraelu.
I to sve zbog tebe.
Sve je ovo tvojih ruku delo.
On je mrtav.
Da, biće čim napravi pogrešan korak i isprovocira Rim.
Ne. Govorim o Krstitelju.
Čuo si Šamaja.
Ja sam taj koji ga je prvi predao nadležnim organima.
Zato što si promislio.
Imao si tu sposobnost da pogledaš u budućnost
i vidiš nešto što niko drugi nije mogao.
I sada je čitavo Veliko veće svesno tvojih sposobnosti.
Slušaš li me?
Ja...
Slušam.
Ako mene pitaš, mislim da bi trebalo da ga upravo ti dovedeš pred Veće.
Ja?
Iz Kapernauma si.
Poznaješ njegove sledbenike i već si dvaput razgovarao s njim.
Mogao bi ga pronaći.
U pravu si.
Šalom! Jesi li živ?
Jesam, samo razmišljam.
U pravu si. Pokušaću da ga nađem.
Nadam se. Spremna sam.
A da ga samo zategnemo?
Sad kad sam ga zakucao, možeš da povučeš.
Da. -Dobro ga zategni.
Ali dobro, već se navikavam.
Bilo ko je to mogao reći.
Pa zašto nisi? -Što nisi ti?
Nisam znao da treba da odgovaramo. Mislio sam da samo želi
da nas nauči.
Šta ćeš kad se Simon prvi javio...
Očigledno ga više i ne zovemo Simon.
Zašto? I nama je dao novo ime,
pa nas i dalje zovu Jakov i Jovan. -Ne znam, stvarno.
Šta ćemo reći majci? -Nećemo joj reći ništa.
Ne sme da sazna.
Što si morao da je spomeneš?
Trebalo bi da nam ovo bude dosta. -Da.
A s obzirom na to da je i Filip otišao po još, i previše.
U redu.
Jabuka?
Aha, može.
Hvala ti.
Ima ih dosta, uzmi koliko god...
Da je hteo više od jedne, tražio bi.
Kaži to ponovo. Meni daj tri.
Saznala bi u svakom slučaju. Znaš da ona uvek sve sazna.
Ne razumem.
Je l' Simon... izvinite, Petar, zaista najbolji učenik?
Je li Isus tako rekao?
Sve sam pisao. Nije upotrebio reč "najbolji".
Zar je bitno?
Nisam ovde koliko i mnogi pa ne znam, ali zaista mi se čini da je najbolji.
Sigurno je u najboljih troje, četvoro. -A ko su ostali?
Na osnovu kojih parametara utvrđujemo te činove?
Ko je spominjao činove? Šta smo mi? Neka vojska?
Upravo suprotno, kako je rekao. -Ne znam. Jasno je da će biti vođa.
Zar to mora da znači da smo mi manje bitni?
Mene niko nije pitao, ali mislim da nam svima treba malo sna.
Nema meni spavanja noćas. -Sjajno! Onda ti dežuraj.
Inače je red na mene da čuvam stražu
ali ako već ne možeš da spavaš... -Ne, nisam tako mislio.
Ako je tako, samo napred, čuvaj stražu. -Tako se kaže.
Zašto ne bi ti čuvao stražu? -Ne možeš sve doslovno da shvataš.
Jer ću spavati. Jasno je da sam umoran. -I ja moram da spavam.
Bolje da ti dežuraš. -Evo može Jakov.
Matej, jesu li se svi smestili za večeras?
Nisam siguran da je to pravi izraz.
Cenim tu tvoju osobinu. Uvek tražiš pravi izraz.
A šta je s tobom?
Je li sve u redu?
Ako nije dobar trenutak, mogu da... -Ne, ne. Molim te, sedi. Molim te.
Slušam te.
Učitelju, danas si na neki način uzdigao Simona.
Hoću reći, Petra.
Nisam siguran razumem li njegov novi položaj i šta on predstavlja.
Da, nisam siguran da ni on razume u potpunosti šta to predstavlja.
Primirio se ostatak dana, što mi, moram da priznam, nimalo nije smetalo.
Nisam siguran koliko si čuo, ali onog dana u Siriji, Simon, mislim Petar,
vikao je na mene pred svima.
Rekao je da sam se ogrešio o veru,
da nikada neće moći da zaboravi i da nikada neće moći da mi oprosti.
Jesi li mu tražio oproštaj?
Ali rekao je da ne može da mi oprosti. Nema svrhe.
Matej,
ne izvinjavamo se da bi nam oprostili.
Izvinjavamo se pokajanja radi.
Oproštaj je samo dar koji dobijamo od druge osobe.
Verovatno mi je samo teško da shvatim
zašto bi darovao ključevima Carstva nebeskog
i postavio za vođu svih nas nekoga tako plahovitog.
Iako je to metafora, on se ne ponaša kao kamen.
Ja od ljudi pravim ono što nisu.
Ti bi to još i najbolje znao.
Naravno, možeš da biraš koga god želiš,
i postupaš po potpuno drugačijim principima od ostalih, ali...
Učitelju, da budem iskren,
bolelo je.
Nemaš pojma koliko je okrutan prema meni.
A možda i znaš ali ga svakako uzdižeš,
što samo stvari čini još bolnijim.
Ja... -U pravu si.
Bilo je trenutaka kada je bio preterano okrutan prema tebi.
I to nije bilo po volji mome ocu, a isto tako ni meni.
Što onda?
Znaj da ovo nema nikakve veze s mojom odlukom,
ali samo ću te pitati
ko je koga prvi povredio?
U teoriji, verovatno time što sam prihvatio posao od Rima, ja...
Ne.
Ne zanima me teorija.
Nego činjenica.
U redu, time što sam okrenuo leđa narodu i špijunirao ga za Kvinta i...
Čak došao do toga da ga zamalo predam Rimu,
čime bih sigurno naškodio njegovoj porodici.
I nikada mu se nisi izvinio za to?
Ne, ja samo...
Samo želim da zaboravim to vreme.
Isto kao što Marija želi da zaboravi svoje.
I samo hoću da održim mir.
Izvinjavanjem bih samo izazvao novi sukob.
A već imamo previše sukoba. Valjda čuješ i sam.
Znam nisam mnogo doprineo ali mislim da ćemo svi uvideti...
Video si! Reci im, Jakove!
Neće biti mira dok god vas dvojica
u srcu gajite netrpeljivost jedan prema drugome.
Znaš šta ti je činiti.
Bio je ovo dug dan.
Idem da spavam.
Laku noć, Matej.
Laku noć, učitelju.
Hvala ti na ovome.
A ko će da održava vatru?
Reci mu da se tako kaže. -Rekao sam mu.
Samo hoću da spavam.
Marija, Tamara, Ramo, sve vam je spremno. -Hvala Bogu.
Ne bih rekao.
Andrej, i naš šator je spreman. -E sjajno.
Čujem neke povišene tonove. Svađate se oko nečega?
Oko toga ko će čuvati stražu večeras. -Nije li Andrejev red?
Jovan se ponudio da me odmeni.
Lepo od tebe, Jovane.
Tadej, gde ćeš ti spavati?
Ja ću noćas održavati vatru. -Aha.
A gde će Matej spavati? -Ima kod mene mesta.
Ako Tadej neće. -Hvala ti, Jakove.
Zi, ti ćeš biti pored žena?
Kao i uvek.
Matej, je li Isus dobro? -Jeste, da. Otišao je na spavanje.
Dobro, onda.
Laku noć.
Daj da legnemo u miru, o Oče naš.
I daj da ustanemo, o Care naš, za život dobar.
I razastri nad nama zaklon mira Svog.
I usavrši nas dobrim savetom Tvojim.
I izbavi nas brzo radi imena Svog.
Budi nam zaštita.
I ukloni od nas udarac neprijatelja,
kugu, mač, glad i tugu.
Uništi i ukloni zavodnika ispred nas i iza nas.
Zakrili nas u senku krila Tvojih.
Jer si ti, o Bože Gospode, čuvar naš i izbavitelj naš
od svakog zla i straha noćnog.
Čuvaj izlazak naš i dolazak naš za život i mir, sada i doveka.
Razmišljao sam.
Kamen možda jeste temelj građevine ali nije njen najupadljiviji deo.
Niti najviša tačka. -Upravo tako.
Zato, možda možemo da pitamo Isusa hoće li Simon biti glavni kamen
na kome će izgraditi crkvu...
Poprilično sam siguran da je Isus glavni kamen.
Dobro, ali u slučaju da je Simon jedan od glavnih,
onda bismo možda mi mogli da budemo zastave?
Da se vijorimo sa zidina?
Šta sa zidinama? -Ništa.
Mislim da znam, a bolje da ne znam.
Pa pošto više nemamo dvojicu Simona, zvaćete me imenom?
Ne.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Šta nudiš? -Nudim svašta. Rogač, dud, imam i pistaće.
Pistaći zvuče odlično, prijatelju.
Judo, imamo li dovoljno za šesnaest porcija?
Da, ako su neočišćeni. -To nam ne predstavlja problem.
Šesnaest porcija, molim. -Jasno.
Natanailo, Tadej.
Hoćete da podelite?
Molim vas.
Hvala.
Izgledaju ukusno.
Evo ga. Hvala ti puno. -Hvala, učitelju.
Mnogo hvala, gospodine.
Hvala ti, prijatelju. -Ništa.
Hvala, Natanailo.
Eto ga. Filipe. -U korpu.
U korpu, aha. -Hvala ti.
Prijatno.
Ima i za Andreja. -Hvala ti.
I za tebe, i za mene.
Vidite, uspeo sam da podelim porcije jednako, sve do poslednjeg zrna.
Vešt si.
Slani su. Tražiće nam se voda.
Simone, imaš li kod tebe vode? -Petar. Sad sam Petar.
A da.
Znaš da će nam svima trebati vremena da se naviknemo na Petra.
Ipak smo ljudi.
Da ti odgovorim na pitanje, da. Ima vode kod mene.
Dobro, onda.
Dakle...
Moj brat je kamen.
Imam osećaj kao da bi trebalo da se uspravim. -Da. I još štošta.
Znaš da ćeš morati da prestaneš da skupljaš sve u sebi
do trenutka kad samo bukneš u najgorem mogućem trenutku.
Podneo sam Jovanovu smrt bolje nego što bih lane.
A ja ću morati da počnem...
Ne znam ni ja. Ne znam od čega da počnem. Nije ništa rekao.
Jeste, ali bio je...
Zagonetan.
Kao nekad u školi,
kad bi učitelj Mardohej čitao iz knjige Izlaska,
i to onaj deo kad se Bog nađe s Mojsijem i pokuša da ga ubije.
Najčudnija priča od svih.
Onda njegova žena obreže njihovog sina i kožicom dotakne Mojsijeve noge i kaže
"Stvarno, ti si mi sada krvavi muž."
A onda bi samo...
Nastavio dalje! -Pravo na sledeću priču.
Bez pojašnjenja, bez ičega.
A mi deca, svi sedimo, potpuno zbunjeni.
Ali Isus nije učitelj Mardohej.
Da, pa, ni mi više nismo nestašni dečaci koji bi hteli napolje.
Ovo je ozbiljno.
Znaš, nije mi bilo najbolje kad je Eden izgubila bebu.
Sumnjao sam u Njega.
Imao si dovoljno vere da iz čamca zakoračiš u vodu.
I potonem.
Natanailo je u pravu. Ipak smo samo ljudi.
Ako opet zastranim, hoće li onda preneti titulu na nekog drugog?
Ne razmišljaj tako. -Ali razmišljam, Andrej, šta ću.
Zar nisi primetio da se celu noć prevrćem?
Znaš da spavam ko zaklan, Simone.
Petre. Petre. -Da.
Petar. Petar. -U redu.
Tako je, da. -Petar. Petar.
Pa, kako odlučuješ?
A šta to?
Šta da zapišeš.
Vidim da nisi zapisao današnju kupovinu.
Znao bih da je bilo važno.
Ali kako?
Po određenom pogledu koji mi Isus uputi. Tako znam.
To nam je neki dogovor.
Sigurno si počastvovan
što si mu pisar.
Recimo, da.
Matej, jesi li dobro?
Nisi ni takao svoje pistaće.
A, pa, ovaj, čuvam ih za kasnije.
Je l' to bilo to?
Želi li da zabeležiš ovaj razgovor? Između nas?
Ne. Trebalo bi da radim nešto drugo.
Izvini me, Tamara.
Šalom.
Nećeš ih pojesti? -Uzmi ih ti.
Hvala ti.
Andrej, mogu li da razgovaram s tvojim bratom?
Izvini, ne.
Moraš podneti zvaničan zahtev da se obratiš kamenu.
Napismeno.
Šalim se.
Samo se... Samo se šalim. Samo napred.
Idem da gledam Jakova i Jovana kako se dure. -Idi, da.
Dobro jutro. -Izvini.
Rekoh, dobro jutro. -Znam, čuo sam.
Mnogo mi je žao,
za sve što ti učinih.
Prošlo je već godinu dana
i shvatio sam da ti se nijednom nisam izvinio za svu bol koju sam ti naneo
i što sam te pratio i izveštavao Kvinta o svemu.
Čudno je to.
Ali nakon propovedi, one velike,
odmah sam otišao do roditelja i izvinio im se za sve.
Tebe sam preskočio.
Sad se osećam grozno zbog toga
i neće mi biti bolje dok ne dobijem oproštaj,
što upravo pokušavam.
Zapravo, samo govorim da mi je žao.
Oproštaj mi samo ti možeš dati.
Ili ne dati.
Primljeno. -Hvala.
Kakva je ovo pometnja?
Edikt.
Iz Jerusalima.
Optužen je.
Optužen je za bogohuljenje i jasno navode njegovo ime.
Isus Nazarećanin.
Kako je ovo došlo do Veća tako brzo?
Mislim da obojica znamo.
Ne vidim nikakav povoljan ishod.
Jaire, vreme je. -Za šta?
Napuštam Kapernaum i odlazim u Jerusalim.
A tamo ćeš...
Učiniti ono protiv čega sam uvek bio.
Pronicljiv si ti. Sigurno znaš ko mi je otac.
Znam. Arnan.
Onda znaš i šta sve može, uticajan je.
Obično bih insistirao da me ne ostavljaš s rabinom Akivom.
Ali to bi bilo sebično.
Bićeš mnogo korisniji u Velikom veću nego u Kapernaumu.
Nisam to verovao, sve do sada.
Možeš li ubrzati stvari? -Mogu. I hoću.
Hvala ti.
Neka te Bog čuva, prijatelju.
Onda, treba li da te i ja zovem Petrom?
Ili će to samo On?
Ah, ovaj...
Pa valjda svi.
Ubuduće.
Zauvek.
Toliko je Simona na ovom svetu.
Još nisam upoznala nijednog Petra.
Pristaje ti.
Jedinstveno je.
Laku noć.
Ja...
Petre, nije li kasno?
To mogu i ja tebe da pitam.
Donekle si u pravu. -Muči li te nešto?
To mogu i ja tebe da pitam.
Šta da radim kad imam nekog ko se ogrešio o mene?
Neizmerno, u više navrata, i bez trunke kajanja.
Ne znam ko bi to mogao biti.
Kao prvo, izdao je ceo naš narod radivši za Rimljane.
To je greh protiv svih nas i našeg nasleđa.
Nije pokazao nimalo milosti kad ga je Andrej zamolio da produži rok
otplate duga
i još nam je na sav taj dug pripisao dodatnih šezdeset posto.
Znaš li da je hteo da pusti Rimljane da nam zaplene čamac,
što bi nam potpuno onemogućilo da radimo i završili bismo u zatvoru.
Što znači da bi Eden gladovala.
I nije ni trenutka prezao kada mu je Kvint naložio da me prati.
To je već sedam. I još nisam ni došao do toga da je
bio spreman da me preda Rimu onog jutra kad...
Onog jutra kad šta?
Znaš. -Znam.
Možda i jeste bio spreman na to ali do toga nije došlo.
Zadržimo se zato na broju sedam.
Na broju svršetka.
Ogrešio se o mene sedam puta i trebalo bi da samo oprostim to?
Ne.
Ne sedam, nego čak i sedamdeset sedam puta.
Možda bih i došao do tog broja
kad bih išao detaljno i pobrojao sve posledice.
Znaš, nisam mislio doslovno sedamdeset sedam puta.
Sedamdeset puta sedam. Svršetak puta svršetak.
Beskrajno praštanje, bez ikakvih granica.
Vidi, pre neki dan si mi nadenuo novo ime i objavio neke velike stvari.
Ali zvao se ja Simon ili Petar,
i dalje sam isti čovek koji sam bio i pre toga.
I dalje sam čovek. I ne mogu to.
Ne mogu. I niko me ne bi krivio.
Spomenuo si posledice Matejevih postupaka.
Sećaš se okolnosti do koje su doveli? -Da, samo o tome i razmišljam.
Zato i jesam ovde, a ne u krevetu.
Ali nakon toga, kad je izašlo sunce...
Znam da je teško.
Zašto sve mora biti teško?
Ljudi sebi samo otežavaju kad se na sopstveni razum oslanjaju.
Ostaviću te na miru.
Znate li što su i dalje ovde?
Reći ću vam.
Ovde su jer im je prijatno.
Vama se možda ne čini tako, pošto oni, jelte, žive u šatorima,
dok vi imate kuću i krov nad glavom.
Ali, gledajte činjenice.
Da im zaista toliko smeta da spavaju na zemlji, u prljavštini,
otišli bi oni davnih dana.
Ne možemo uticati na to šta su hodočasnici spremni da pretrpe
i za najmanju mogućnost da će možda čuti nešto novo od Isusa Nazarećanina.
Nesavladivi su. -Grešiš!
U tome je tvoj problem, Gaje.
Što sve prihvataš zdravo za gotovo.
I da kažemo da su ti hodočasnici "nesavladivi" sada,
upotrebi malo maštu.
U roku od sedam dana, želim da sve i jedan ode odavde
pa nek prave problem nekom drugom. Jesi li me razumeo?
Jesam, Domine.
A sad se gubi.
Odakle da počnemo, primi? -Smisliću već nešto.
Gaje.
Dobro jutro, Matej.
Nešto mi se čini da je dobro. Je li sve u redu?
Ma samo...
Posao.
Dobro sam, Matej.
Dobar si u mnogo čemu, Gaje.
Hvala ti? -Ali zato nisi dobar lažov.
Očigledno nije sve u redu.
Je l' ti porodica dobro? -Šta ti znaš o porodicama?
Vidi...
I te kako mi je drago što si našao svoje ljude.
Međutim, moji... Ah, komplikovano je.
Nema mi pomoći.
U pravu si, Gaje.
Ne znam mnogo toga o porodicama i umem sve da zakomplikujem.
Ne govori to. -Ali moj učitelj...
On čini život jednostavnim.
Ujutru kad ustanem, moje misli i strahovi su u zbrci.
I budem preopterećen sumnjom i kajanjem.
Dobro.
Ali dovoljno je samo da zastanem i setim se...
Čega? Čega se setiš?
Da imam jednu jedinu obavezu.
Da Ga sledim.
A ostalo će se samo rešiti.
Drago mi je zbog tebe.
Dođi nam.
Mogu da vas upoznam.
Održaće novu propoved. Možda i sutra.
Ne. Ne.
Strpite se od pojavljivanja u javnosti za neko vreme.
Ne odlučujem ja o tome. -Ako imaš ikakvog uticaja, iskoristi ga
jer nije bezbedno.
I ne bi bilo dobro da nas vide.
Čuvaj se, molim te.
Jakove, je l' ovo dovoljno? -Koliko krčaga imamo?
Četiri. -Četiri?
Da.
Rekoše da imamo četiri krčaga.
Jakove, koliko ovo treba da bude?
Valjda je to dovoljno. -Probaj sad.
Moram dva čvora da zavežem. Tata uvek veže dva.
Ma veži samo jedan.
Trebaće nam trojica da pomognu s orezivanjem maslina.
Mogu ja. -I ja.
Idem i ja. -Tomo, čekaj...
Matej, idi ti s njima. -A kuda?
Treba im još neko da pomogne s orezivanjem maslina.
Mogu da im pomognem. -Sjajno.
A šta ja radim? -Nisam nikad.
Izvoli.
Moraćemo do tržnice.
Molim? -Simon je u pravu. Petar, ma kako god.
Ne bi smeo da pristaneš na Ramin predlog i ne pokloniš joj ništa.
Rekao sam ocu. I on se slaže da zvuči romantično, u teoriji.
Ali za jedno deset godina, kajaćeš se zbog toga.
To je i problem. Ali mi nemamo novca.
Mamine poznate pitice s cimetom.
Menjaćemo ih za nešto?
Idemo.
Koliko možemo da dobijemo?
Iznenadio bi se. Ovo ide ko ludo. Niko ne može da odoli mirisu.
Opraštam ti.
Sve ti opraštam.
Do kraja sveta, zar ne?
Da.
Gotovo je.
IZABRANI