Prečo?
Rešpektovaný dramatik, podľa všetkého dobre zabezpečený,
s možnosťou úspešnej kariéry na západe.
Prečo to robíte?
Viete,
keď urobím niečo zlé,
alebo neurobím niečo správne,
som spotený
po celom tele.
A ten pocit je taký nepríjemný,
až sa ho bojím viac, než čohokoľvek iného.
Takže robím tieto veci,
ktoré vy nazývate „statočné“…
Robím ich…
zo zbabelosti.
Zo zbabelosti
Bojím sa pocitu, že sa opäť spotím.
Dobre.
Ďakujem.
Veľmi dobré.
Máte ešte nejaký film?
No tak…
Prosím.
Čo?
- Prestaň. - Lebo čo?
Nechajte ma, prosím.
Chcete predsa vidieť, kto je za to všetko zodpovedný, či nie?
Tak poď.
Ďakujem, ale je to iba hra.
Radšej by som sem pozval muža,
ktorý je zodpovedný za to, že vôbec môžeme slobodne hrať.
- Pán Dubček, poďte, prosím. - Ale.
Aby to nebolo iba moje želanie, poďme demokraticky hlasovať.
Aspoň si tú novinku vyskúšame, nie?
Kto je za Dubčeka?
Je to jasné. Ale pre poriadok, kto je za mňa?
Takže vzhľadom na prianie takmer všetkých, javisko je vaše.
Zbláznil si sa? Má prísť na moju premiéru. Teraz sa už bude báť.
Asi sa nebojíte výšok, že?
- Och, to si ty. - A koho hľadáš?
Niekoho…
- …kto im dá kvety? - Im? Jedine na hrob.
Dubček.
Tamtie dve. Už je to rozohrané. Nie, že to zase pokazíš.
Keď pôjde Oľga spočítať lístky, zmizneme. Tá blondínka je zdravotná sestrička.
Tá brunetka je kaderníčka.
Takže pre mňa bude asi tá kaderníčka a pre teba sestrička.
Keby si náhodou dostal infarkt.
Vďaka.
Počkaj, ešte nie!
Počkajte, prosím.
Prepáčte.
Na vzduchu je to aj tak lepšie.
Veľmi si vážim vašu prácu.
Zrušenie cenzúry.
Taká úľava.
Chcel som, aby ste vedeli, že okrem vašej veľkej zodpovednosti
máte aj našu veľkú podporu.
Vlastne áno. Manželku.
Generálny tajomník!
Štátna bezpečnosť! Dosť žartov, poď.
Dámy!
Vy ste pili!
Súdruh!
- Dobrý. - Dobrý.
Ako sa vám páčilo predstavenie?
Nemáš nejaké kondómy?
Čo je vám?
Aha, tak takto…
Buď naňho dobrá, usmej sa naňho a my sa o teba postaráme.
Urobíme z teba herečku. Trochu sa tu pre mňa poprechádzaj.
Krása. Máš to v sebe. Niekde ju pripíš.
Oľga?
Potrebujem, aby si si to prečítala.
Mal by som ti niečo povedať.
Ty najlepšie vieš, že v určitých…
Poviem, že v určitých súkromných záležitostiach…
nie som tak morálne silný.
Nemohol by si mi to aspoň raz nepovedať?
Nechcem ti klamať.
V noci prekročili vojská socialistických štátov hranice našej republiky.
Cieľom okupácie je zabrániť demokratizačným procesom vlády
súdruha Dubčeka,
ktorý nás vyzýva, aby sme zachovali pokoj a nekládli okupantom odpor,
kým sa nevráti z rokovania so sovietskymi predstaviteľmi v Moskve.
Pekné auto. Pozriem sa dnu.
Podrž to.
Áno, nemecká kvalita.
Nie toto…
To tam budeš stáť ako čestná stráž?
Hudba! Hudba je vždy fajn.
Choď domov, Ivan
Tu ťa dievčatá nemilujú
Tak toto by si v živote nevymyslel.
Chlapi, musíme to všetci podpísať. Inak to bude koniec Absurdného divadla.
Nie, toto je začiatok Absurdného divadla. Nazdar.
„Súhlasím so vstupom vojsk Varšavskej zmluvy.“
Tu je to prepísané posledné dejstvo.
Je tam jedna nová postava.
O nič nejde.
Je to iba blbý podpis.
Práveže ide o pekne blbý podpis.
Necháte ma v tom samého?
Moment.
Takéto auto tu predsa nemôže parkovať.
A prečo nie?
Pozri sa, na čom jazdí šéf.
- A kam to mám zaparkovať? - Niekam inam.
Pozor…
Fakt?
Prosím vás.
- Prečo pre nich robíte? - Pre nich?
Aj ja si chcem po práci zájsť do krčmy na čapované.
Na to si musím predsa zarobiť, že?
A po druhé, doniesť tie sudy sem.
Inak sa nedostanú do stáčiarne,
nebude do čoho plniť pivo
a šoféri potom nebudú mať čo odviesť do krčmy.
- Daj mi to, somár. - Prepáč.
Nemôžete mi tiež hovoriť „somár“?
Čo je to tu za zábavu? Okamžite choďte robiť!
Inteligent.
Ty tu ostaň.
APRÍL MESIAC OCHRANY A BEZPEČNOSTI PRÁCE
Ty nám tu pracuješ?
No, snažím sa.
Prijali sme ťa do kolektívu.
Prijali sme ťa do rodiny a ty nám tu pracuješ.
- Sadni si. - Áno, snažím sa.
Aj keď si moja žena myslí, že na fyzickú prácu nie som stavaný.
Tak to si sa, kurva, prekonal. A mne pristála na stole sťažnosť z okresu.
- Na mňa? - Ale hovno. Na mňa!
Vraj predtým pracovníci neplnili kvóty. A ty, intelektuál, ich prekonávaš.
- Ospravedlňujem sa, nechcel som. - Nechcel,
ale robil si. Máš padáka.
To si tiež nechcel, čo? Alebo chcel? Mne to je jedno.
Mal si premýšľať. Vždy, doriti, premýšľaj skôr, ako niečo začneš robiť.
S týmto prístup si nikde nenájdeš prácu.
To ti garantujem. Tak mi zopakuj, čo máš robiť!
- Premýšľať? - Hovno! Máš robiť hovno!
- Na divadlo! - To je môj mesačný robotnícky plat!
- Na tvoje západné príjmy! - Nalej všetkým.
Pozor! Moriak…
plnený kačkou…
plnenou holubom, plneným kaviárom!
Dobrú chuť!
Hľadáte niekoho?
- Ďakujem. - Pardon. Ďakujem, že ste prišli.
Ja ďakujem.
Ako sa vám páčilo predstavenie?
Môj manžel je váš veľký fanúšik.
Moja žena je môj najväčší kritik.
No, tak to by mohli dať dokopy.
Pôjdeme už spať?
Ešte nie.
O tomto sme už hovorili, nie?
Skvelé predstavenie. Škoda, že nemám takú veľkú záhradu.
Šliapni na to!
Silnejšie!
Poďte mi pomôcť!
- Odkiaľ to máš? - Od kamarátov.
- Ty máš kamarátov? - Už som ťa s nimi zoznámila.
To sú tí, ktorí dnes majú svadbu, nie?
Ešte nie je tak neskoro.
Smiem prosiť?
Vďaka, ale sklapnite.
Toto je pre moju novomanželku.
Keď nemáš nič a kĺžeš sa bahnom…
Čo sa deje, kurva?
Poď so mnou. Poď.
Neposral si sa do tých fajnových nohavíc medzi feťákmi a príživníkmi?
- Som rovnaký vyvrheľ ako vy. - Ale hovno. Ty si chránené zviera.
Tebe sa páči tá zlatá klietka, v ktorej si ťa súdruhovia držia.
Ale nechcem protestovať. Chcem robiť divadlo.
- Áno? A ako ti to ide? - Zatiaľ to nie je bohviečo.
Nesvieť mi do ksichtu, ale na ruky. Nie sme u fízlov.
Tiež by som chcel niečo nahrať. Takú jednoaktovku.
Možno by si to ľudia mohli medzi sebou… na kazetách.
Dobre, techniku máme.
Tak dobre, ako vám to oplatím?
Čo vieš?
Iba žartujem, somár.
Tak vďaka, somár.
Vy svine, toto je súkromná oslava!
Nechaj ju!
Nechaj ma!
Nič neurobili.
Pustite ma!
Vy sa radšej vráťte do krčmy.
- Nemôžete tak bezdôvodne… - Alebo chceš tiež dostať?
Oľga!
Načo ešte čakáš?
Nechali ste dvere otvorené úmyselne.
Neboli otvorené iba vtedy, keď niekto išiel do krčmy.
Máme výpovede súdruhov príslušníkov Verejnej bezpečnosti,
že dvere boli otvorené.
Súdruhovia príslušníci si tie dvere otvorili sami, aby sa dostali dnu.
Čo si to tam píšete? Máte povolenie robiť si poznámky?
Súdruhovia príslušníci svojím zásahom narušili súkromnú oslavu.
Otvorenými dverami ste z toho urobili verejné vystúpenie.
A nemali ste na to povolenie.
Veľmi dobre viete, že s tými vašimi textami by ste ho nedostali.
V našich 50 pesničkách je sprosté slovo maximálne tak štyrikrát.
A najhoršie je asi „hovno“.
A dosť! Dosť šaškovania!
Povedzte mi, aký je váš názor na naše socialistické zriadenie?
Žiadny. Ako je ten váš na našu hudbu.
Prosím?
Iba chceme hrať našu hudbu, pretože oficiálna je cenzurovaná,
gýčová a hlúpa.
Zapíšte do protokolu:
„Obžalovaný sa priznáva k nepriateľskému postoju voči socialistickému zriadeniu.“
Aj ja chcem niečo zapísať do protokolu.
Prosím.
Ak bude odsúdený niekto z nás, a nebudem to ja,
žiadam, aby ma odsúdili tiež.
Prepáč.
Dáte si?
- Zdravím. - Zdravím. Vďaka, mám.
Nebude to v poriadku. Veď som v šiestom mesiaci!
- Dobrý deň. - Dobrý deň.
Fajčíte?
PIATOK O 18.00 U MŇA DOMA
Síce som s tým už prestal, ale jedenkrát…
- Prosím. - Mne to nerobí dobre na žalúdok.
- Súdy sú zásadné. - Ale, prosím vás, súdy sú bez šance.
- Doriti s cenzúrou. - Zrušenie všetkých schvaľovacích komisií.
- Vrátane tlače, to zdôrazni! - Aby sme mohli publikovať.
Obnovenie slobody slova a tlače.
Zbytočná práca. V našej ústave to už všetko je.
Sloboda prejavu, zhromažďovania,
vierovyznania, všetkého.
Ale vieme, že to tam je iba naoko.
Aby strana vyzerala dobre na západe.
To je úplný výsmech. Seriem na to.
Tak žiadajme, aby to brali vážne.
Aby dodržiavali vlastné zákony.
Ďalej žiadame ukončenie zasahovania štátu
do súkromného života a rodiny.
Poháre sú vedľa.
Nepáči sa ti na tom niečo?
Nejde o mňa.
Ale som zodpovedný za divadlo,
hercov a ľudí, ktorí živia svoje rodiny.
A musím myslieť aj na naše dieťa.
Aha, nevedel som, že čakáte…
Ešte nie, ale pracujeme na tom.
Čo iné sa dá robiť v tomto posranom štáte?
To, čo nazývame svedomím, je od nás úplne nezávislé.
Nie je to naša konštrukcia,
ale i tak je neoddeliteľnou súčasťou nás všetkých.
Na svedomí je najzaujímavejšie to, že ho stále nosíme so sebou.
Nemôžeme sa ho zbaviť, či sa nám to páči, alebo nie.
To je na dnes všetko.
Ďakujeme.
- Dovi. - Dovidenia.
- Dovidenia. Ďakujem.
Ako dlho sem chodíš?
Prečo si včera neprišiel na chatu?
Vlastne nechcem, aby si mi to povedal, že?
Kabelka.
Neviem, s čím prichádzate, ale prichádzate vhod.
Asi budú mať nejakú reakciu.
A pre hovorcu to môže znamenať aj nejaké nepríjemnosti.
To uhlie už nemôžu dať ďalej od pivnice.
Aspoň vám ho stále nosia.
Prečo ja?
Je to príležitosť konečne niečo urobiť.
Ale nechcem vás do toho nútiť.
Zavriem vám to okno.
Počkajte.
- To si napísal sám? - S kamarátmi.
Ty máš kamarátov?
- Ahoj. - Ahoj.
- Prosím. - Ďakujem.
Ahoj.
K čertovi musíš mať aj anjela.
Je pekné, že si priniesol darček aj dospelým.
Kde to mám podpísať?
Mami, my ste ťa spoznali.
Vám nič neujde, že?
V rodine s deťmi to môže podpísať iba jeden.
Zbláznila si sa? Mysli na deti.
Práveže kvôli deťom.
Deti potrebujú matku, nie mučeníčku.
Potrebujeme dostať chartu na západ.
Tebe dajú víza na krátky výlet, keď tu necháš deti a manžela.
A nebudeš niesť žiadne papiere. Celý text sa naučíš naspamäť, pretože…
Pretože…
Nechápem, že mu to vezie. Práve jemu.
Bude to obrovská vec, ak do toho pôjde.
Je ikona. Ľudia ho stále milujú.
Hej, prečo ste to ešte nedali podpísať mne?
- Aj ja som ikona. - Ale si konfliktná povaha.
- Charta je hlavne o dialógu. - Ale hovno.
To ste sa úplne posrali!
Dobrý deň, mohli by ste sa mi podpísať, prosím?
- Ahoj. - Iste. Pre koho to bude?
Pre ocka. Má veľmi rád vaše filmy a pýta sa, kedy budete zase hrať.
To je dobrá otázka. Prosím.
- Ďakujem. - Ahoj.
- Ľudia, chcete, aby som zase hral? - Páni, pán Landovský!
- Neblbni. Vieš, čo mám v taške. - Veď práve.
Máme v taške prehlásenie, vďaka ktorému by som mohol zase hrať. Podpíšete ho?
Aby ste vedeli, je to prehlásenie,
ktoré vyžaduje slobodu vyjadrovania pre všetkých, teda i pre vás.
Ospravedlňte nás, prosím. Máme pred sebou dlhú cestu.
Prečo sa tu oháňaš ploskačkou? Aj ty si sa napil, nie?
- Ja vám to prehlásenie podpíšem. - Buď ticho.
Zatiaľ to dávame podpisovať iba našim známym.
Vám sa totižto nemôže nič stať. Vám a tým vašim slávnym známym.
Tak počkajte, madam. Ani mne to ešte nedali podpísať.
- Prestaň. - Nie. Buď mi to dáš podpísať,
- alebo to tu všetkým prečítam. - Nie, nás to nezaujíma.
My ideme na Vianoce k mojim rodičom.
Presne. Nechajte pani na pokoji.
- Provokatér. - Pani má pravdu.
Prepáčte.
Tak pekné Vianoce.
Nemôžeš na ľudí tak tlačiť. Pridajú sa aj sami, keď nás bude viac.
Ale nebude nás viac, pokým sa nepridajú.
- Želáte si? - Dobrý deň, priniesli sme…
Pre vášho otca.
Občianske preukazy.
Prosím.
- Čo tu robíte? - Tento pánko prišiel navštíviť
svojho starého kamaráta.
Otec nie je doma.
Odíďte.
- Vypadnite! - Počuli sme.
Počkaj.
To som ja.
Charta 77 je voľné, neformálne a otvorené spoločenstvo ľudí
rôznych presvedčení, viery i profesií,
ktorých spája vôľa jednotlivo aj spoločne trvať
na rešpektovaní občianskych práv…
A „ľudských“ práv. Občianskych a ľudských, to ti vypadlo.
Bože. Aj ty buď trochu ľudský. Tak jej to vypadlo.
Jasné, že nie „kuracích“ práv.
No.
Ktorých spája vôľa jednotlivo aj spoločne trvať na rešpektovaní
občianskych a ľudských práv v našej krajine aj vo svete.
Tých práv, ktoré človeku priznáva Helsinský záverečný akt,
a ktoré súhrnne vyjadruje
Všeobecná deklarácia ľudských práv.
A…
A teraz vám to zase skoro vypadlo.
Vyzerá, že sa to krásne dostane na západ.
Ešte tie tri kilometre k vláde.
- Už nás sledujú. - Pokoj. To sú iba nejaké staré Škody.
Kurva, tým to ide.
Držte sa!
- To som nečakal. - Takúto jazdu?
Nabudúce chcem šoférovať ja.
Schránka!
Strč to tam!
Pohni!
Padá ti to! Poď, už sú tu. Poď!
Vykašli sa na to!
- Doriti! - To bude asi ozaj polícia.
- Zavri to! - Koniec žartíkov. Okamžite vystúpte!
- Viete, ako zle vás tu počujem? - Ako chcete. Otvoriť!
- Čo robíš, ty magor? - Otvorte!
- Poviem, že sme vás zobrali ako stopára. - Je jedno, čo robia oni,
my robíme správnu vec.
Čo robíte?
Nastúpte.
Tvoja stará má moju fotku pod vankúšom.
Kurva.
Čo tie topánky?
Nebolo by vám lepšie na chate? Čo vám tam chýba?
Nie ste stvorený na väzenie.
Stačí, aby ste nám povedali, o čo vám ide.
O charte budem hovoriť iba so štátnymi orgánmi, ktorým je určená.
S orgánmi, ktoré by ste chceli vešať na lampáše, že?
Jirko.
Keď niečo urobím a som chlap, poviem to na rovinu, nie?
O hodinku to bude spísané a pôjdete domov.
Ale ja som nič neurobil.
Ak nie, tak to povedzte. O hodinku to bude spísané a pôjdete domov.
Nechápem vás. To ste chlap?
Pozrite, ja…
- Iba chcem robiť svoju prácu. - Ale porušujete zákony.
- Podľa vás. - Našou prácou je, aby sme to posúdili.
Nechajte si ich všetky, aby ste mali zásobu na ďalší mesiac.
Áno, predĺžili vám väzbu.
Prečo?
Už štvrtýkrát.
Všetkých ste už dávno vypočuli.
Sám hovoríte, že charta už nefunguje. Tak prečo?
Prečo ste mi zase predĺžili väzbu? Už všetko viete.
Pretože to chceme počuť od vás.
Sťažovať sa tomu, na koho sa sťažujete, je úplná blbosť.
Aha, pozri.
„Kultúrni pracovníci podpísali v Národnom divadle prehlásenie,
ktoré odcudzuje protisocialistické aktivity.“
Aj umelci sú proti vám.
Úplne všetci.
Trochu sa prejdem.
Hovorím, že do leta budeš vonku.
Ak by ťa nechceli pustiť, už dávno by ťa ostrihali.
Naozaj dovolíš, aby všetka tá práca vyšla nazmar?
Ten plot sa musí namaľovať, inak som ho robil úplne zbytočne.
Bez pravidelnej údržby doň vniknú červy.
Začne sa rozkladať a rozpadne sa skôr, než si všimnem.
Čo je?
SO ZÁRMUTKOM OZNAMUJEME, ŽE NAŚ NAVŽDY OPUSTIL
Srdce.
Posledné vypočúvanie trvalo 14 hodín.
Moment.
- Ahoj. - Ahoj.
Neviete, kedy bude vypočúvanie?
Bývalo raz za týždeň a teraz tretí týždeň nič.
Nikto mi nič nepovie.
Ten efekt utlmenia znamená, že budem stále spať?
My totižto nesmieme cez deň ležať.
Nemohli by ste mi predpísať budík, aby som si to dávkoval presne, prosím?
Neviete, kedy bude vypočúvanie?
Vyzerajú byť slabé. Nemôžem dostať viac?
Alebo si ich prikúpiť. Mám peniaze.
Aj keby som vám všetko povedal, nepovedal by som vám nič nové,
čo by som si sám nemyslel, alebo čo by mohlo komukoľvek uškodiť.
Ďakujem.
Mám tu omyl.
Chcel som Utrpenie mladého Werthera!
- Tu sa stala chyba! - Aj tu!
Sám si chyba!
„Priznávam, že moja dobre mienená aktivita
mohla byť úmyselne skreslená niektorou zahraničnou tlačou
a v prípade prepustenia sľubujem, že prestanem s politickou činnosťou
a ako spisovateľ sa budem sústrediť iba na svoje umelecké aktivity.“
Naozaj chcem iba písať.
Potrebujeme písomný záväzok, že to naozaj urobíte.
Mohol by som hovoriť so svojou ženou?
Tak vy ste to všetko odvolali?
Čo blbneš? To ti nakecali?
Charta prosperuje, kamarát!
To si im neveril, že?
ZÁKAZ VSTUPU - STRÁŽENÁ OBLASŤ
To by sme mohli rovno veriť my, že si to vzdal. Na.
To sa pobavíš.
Komáč nám urobili reklamu, akú by sme nezorganizovali.
Všetci chcú vedieť, čo je charta. Ľudia si to tajne prepisujú,
- posielajú ďalej. - Dobrý deň.
Ale, súdruh riaditeľ. Prišiel si zapiť ďalší blbý podpis?
Pre teba sme tiež nepriatelia štátu, nie?
Antisocialistické živly, skrachovanci…
Ahoj.
Napľujte mi do ksichtu.
Tak veľmi sa chceš očistiť?
Keď tak pekne prosíš…
Chlapi, prestaňte.
Ako dlho si bol preč?
- Prosím ťa, prestaň. - Ako dlho si bol v tej zasranej base?
No?
- Štyri mesiace. - Štyri mesiace.
Jeden.
Dva.
Tri.
Štyri.
Ďakujem.
Tak pozdravuj v divadle.
Dovidenia.
Aha, ďalšia krčma.
- Pustite nás dnu. - Došlo nám pivo.
- Kašli na to. - Ja chcem ísť dnu!
- Nechaj ho, veď je malý! - Tak nech sa chová slušne!
Vypadnite. Obaja.
Ty divoch. Zbadáš mreže a neovládneš sa.
Si v poriadku?
Asi som si tam pokazil žalúdok. Prepáč.
Mám pre nás lístky na ples.
Pomôž mi s tým, prosím.
Asi som…
zlyhal.
- Keby to vedeli doma, že? - Nikomu to nehovorte.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Prosím.
Vaše občianske preukazy, prosím.
- Prečo? - Občianske preukazy.
Prosím.
Ďakujem.
Nemôžete ísť dnu.
- Prečo? Veď máme vstupenky. - Pracujúca trieda si vás tu neželá.
Aj z nás ste už urobili pracujúcu triedu. Pustite nás.
- Počkaj. - Je to verejná akcia, zaplatila som.
- Ty do mňa nebudeš strkať. - Máme právo…
Máš peknú kravatu.
Ty debil…
Skurvisyn!
- Vieš, kto som? - To nemôžete!
Pôjdem dovnútra…
Je to moje právo, kúpil som si lístky!
Poď sem…
Nemáš žiadne právo.
- Tu máte lístky! - Nechajte ho na pokoji!
Dnes tak dostaneš do držky, že sa z toho poserieš!
- Čo sa deje? - Asi máme domáce väzenie.
Dobrý deň, musím nakúpiť.
Manželka subjektu žiada o povolenie na nákup.
Rozhodne o nič nežiadam.
Povolenie udelené. A subjekt?
Subjekt stojí za ňou.
- Moment. - Aký moment?
A kto mi pomôže s taškami?
Choď sa obliecť.
No bež.
A zase pozorovanie…
- Máš ďalekohľad? - Máš sledovať jeho, nie jeho ženu.
Mali tí miestni blbci zapnuté vysielačky?
To je smrad! Tie prasatá žijú aj vo vnútri, nie?
Radšej otvorím.
- Nahláste vývoj situácie. - Presunul sa na miesto.
- S čím manipuluje? - Čo tam máte?
- Rádio. - Preverte to.
Podajte mi to na kontrolu.
Subjekt vošiel do objektu.
Ako si to všetko…
Prepisovateľky. Máme ich už šesť.
„Bolo raz jedno čierne, strašidelné miesto…“
Magorove rozprávky z väzenia. Pre jeho dcéry,
ale vydáme ich pre všetky disidentské deti.
Kto sú tie prepisovateľky?
Nepoviem. Majú rodiny a prácu…
Dúfam, že to nemyslíš vážne.
Ten, kto nič nevie, nič nepovie.
To, čo som im povedal vo väzbe, už dávno vedeli. A vedel som, že to vedia.
Sami mi to povedali.
Nikomu som tým neublížil. Nikomu!
Ani sebe?
Možno by si to mal zo seba vypísať.
Ale radšej by som to nemal podpísať, že?
VYSŤAHOVAŤ DÁME TI PO DRŽKE
Pozvali ma do Viedne.
Ponúkli mi zmluvu v Burgtheatre.
Opäť by som mohol robiť svoje hry.
A, samozrejme, aj tvoje.
Je to iba na rok.
Potrebuješ iba pas a víza.
Už som ich dostal.
Sľúbili mi, že sa budem môcť vrátiť.
Tak, keď ti to sľúbili…
Bude sa to volať Výbor na obranu nespravodlivo…
Odložte to.
- Čo sa ti stalo? - Išiel som oproti nim po moste.
Chcel ma z toho mosta normálne zhodiť. Ale, kurva, ja neviem plávať.
Tak som sa zakvačil o zábradlie. Skočil mi na nohu a…
Kurva!
Chceli ma zabiť.
Dostal som ponuku…
Viem.
Burgtheatre, Viedeň.
Je mi jasné, čo na to povieš, ale…
Najradšej by som tam bol s vami.
Tak sa tu na to vyser.
Prestaň.
Potrebujem ťa.
Nevešaj sa na mňa, prosím.
Správaj sa konečne ako chlap.
Ja a eštebák? Zlomil som si nohu, aby som bol nenápadný.
Veď ti ju rakúsky doktor napraví. Budeš behať s viedenskou paličkou!
Chlapci, neblbnite. Nikto z nás predsa nespolupracuje…
Neser sa do toho! Hráš sa na mučeníka, a keď ťa pritlačili, posral si sa!
Čurák!
A dosť.
- Už ma neserte! - Mami!
- A toto si upracete! - Nič sa nedeje.
Nebudeme spať vo vašom bordeli! Rozchod!
Počuli ste? Koniec, zvonec!
- Na to nemáte právo! - Prehliadka. Občianske preukazy.
- Mami, kto to je? - Neboj sa, pôjdu preč.
Bojím sa.
Neboj sa, som tu.
Kto ďalší?
Vypracoval som štruktúru vašej obhajoby.
Po prvé, vždy ste jednali v súlade s platným právom.
No práve.
Ďakujem veľmi pekne,
ale nie je dôvod na trest a ani na obhajobu.
Chcú vám spočítať všetko.
Chartu,
pomoc politickým väzňom, finančnú podporu disidentov,
samizdat.
Päť až…
desať rokov.
Najlepšie roky vášho života.
Dozvedeli sme sa, že budúci týždeň má v New Yorku premiéru vaša hra.
A že na ňu nadväzuje ponuka ročného študijno-pracovného pobytu v USA,
ktorú vyjednali vaši priatelia.
Myslíte CIA?
No…
V roku 1968 vám na tom Broadwayi tlieskali, nie?
New York?
V Amerike.
Potrebujem hovoriť so svojou ženou.
Ak chceš von, nevyhováraj sa na mňa. Vedela som, do čoho s tebou idem.
Možno by to mohlo nás dvoch znovu…
Už mi ani nepíšeš.
Väznili ma.
Za čo?
Za rozmnožovanie tvojich textov. Ale o mňa nejde.
Ale ide. Ide o teba.
Mne o teba ide.
- Nechcem… - Nedotýkajte sa!
- Nechcem, aby si urobil niečo… - Sadnúť.
Už odchádzam.
Nechcem, aby si urobil niečo, čo budeš neskôr ľutovať.
Výstupné víza.
Aj pre vašu ženu.
Povolenie na výmenu cudzej meny.
A…
cestovný pas.
Robíte dobre.
Bez urážky, ale na väzenie vôbec nie ste stavaný.
Žiadosť o vycestovanie, kde sľubujete, že sa nebudete politicky angažovať
a znevažovať dobré meno našej socialistickej republiky v zahraničí.
CESTOVNÝ PAS
Je to iba formálna záležitosť.
Adresovaná prokurátorovi.
Keď odídete,
zrušíme celý proces.
Vaši obžalovaní priatelia sa vrátia domov.
A stiahneme obvinenie vašej ženy.
My všetci sme vedeli, do čoho ideme.
A išli sme do toho dobrovoľne, aj s týmto rizikom.
Všetci…
Aj všetky tie deti, ktoré budú dlhé roky bez rodičov?
Ideme na to. Prosím, váš text.
Sadnite si, prosím.
- Ahojte, chlapci. - Ahoj.
Pre vás prvý rad. Ďakujem. Vy dvaja sa postavte vedľa lavice, prosím.
Vy dozadu, áno?
Vy, páni, po kývnutí.
Všetci sedíme?
Môžeme.
Obžalovaný vo svojej výpovedi uvádza:
„Vydierali ma. Vyhrážali sa mi.
Chceli ste ma zastrašiť tým, že ak neodídem z rodnej zeme,
urobíte mi zo života nekončiace peklo.
Ale aj keby ste ma mučili, nebudete ma mučiť viac ako moje vlastné svedomie,
ak by som sa vzdal správnej veci.“
Vo veci obžalovaného rozhodol súd takto:
Obžalovaný sa dopustil činu podnecovania k podvratnej činnosti proti štátu
a odcudzuje sa k trestu odňatia slobody na štyri roky a šesť mesiacov.
Makaj!
Milá Oľga, ďakujem za tvoj posledný balíček. Dorazil v poriadku.
Inak nie je nič nové, o čom by som ti mohol napísať.
Začal som otužovať, aby som vydržať štvrtú, dlhú zimu.
Vraj je to zdravé a pomáha mi to zraziť horúčku.
Prosím, píš mi viac. Všetky drobné detaily tvojho života,
aké nosíš šaty, akú majú farbu a vzory, čo robíš na chate.
A či je plot pred zimou namorený, aby ho nechytila pleseň.
Vraj na to najviac pôsobí nejaká nová farba.
Pýtal som sa tesárov, ktorí o údržbe dreva vedia všetko.
Odplácam sa im výberom kníh.
Vediem tu menší literárny krúžok.
V diere vychladne.
Musíte ísť do nemocnice. Ale do skutočnej.
Moja žena mi posiela vitamíny.
Sem napíšte: „Žiadam o prerušenie trestu zo zdravotných dôvodov.“
Pod to podpis a meno.
Tu by ste nevydržali ani týždeň.
Simulant.
„Jeho absurdné, satirické drámy s nami budú žiť naďalej,
ale bude nám chýbať jeho usilovná občianska a politická činnosť,
jeho statočný a húževnatý boj za dodržiavanie ľudských práv…“
Prosím ťa, kto to písal? Veď sa to úplne topí v adjektívach.
- Hovorcovia charty. Spoločne. - To vidno.
Nabudúce sa ma opýtajte. Napísal by som to lepšie, aj keby som v kóme.
Mne sa to páči.
Jeho otvorená, inšpirujúca povaha…
Prepáč.
Čo to je?
Petícia za tvoje prepustenie.
Nepriznajú to, ale stiahli sa najmä pre petíciu.
Načo sme ťa všetci zachraňovali?
Chceš tvrdiť, že ma máš rada?
Chcem začať odznova.
Prežívať všetko naplno, pretože mi to môžu kedykoľvek zobrať.
Zajtra to poviem Oľge.
Viem, že nemáš rada, keď ti hovorím všetko, ale potrebujem ti niečo povedať…
Počkaj…
Tento raz poviem niečo ja tebe.
Niekoho som stretla.
Už pred rokom.
Ako si mohla?
Poza môj chrbát? Ako si mohla?
A čo si chcel povedať ty mne?
Ďakujem, že si ma zachránila.
Si slobodný!
Sloboda!
Dobrý večer. Máme tu rezerváciu. Stôl pre troch.
Máme plno.
- Ale rezervoval som to včera… - Bohužiaľ…
Štátna bezpečnosť.
- Prosím… - Štátna bezpečnosť.
Vstaňte.
Vstávajte…
Prepáčte.
Dnes som nás zvolal kvôli zásadnému životnému rozhodnutiu.
Viem, že nie som ideálny manžel ani milenec,
no myslím si, že máme krásny vzťah.
A ako dospelí ľudia
môžeme žiť spoločne.
A ako si to predstavuješ?
Na chalupe je miesta dosť. Aj pre deti.
Tak takto si si to vysníval?
Ale je potrebné, aby si ukončila svoju mimomanželskú aféru.
To snáď nemyslíš vážne.
Je to úplne nutné.
Ty sa nevieš rozhodnúť.
Milenka, manželka,
divadlo, politika.
Stále si myslíš, že to môžeš mať všetko?
Ja už dnes nikam nepôjdem.
Dnes večer došlo v Prahe na Národnej triede
zatiaľ k najtvrdšiemu zásahu policajných síl proti pokojnému zhromaždeniu.
Polícia použila vodné delá, slzný plyn
a brutálne násilie proti vlastným občanom.
Bolo nahlásených niekoľko desiatok zranených.
Počujete autentický záznam z miesta stretnutia,
ktorý sa pred hodinami odohral priamo v centre hlavného mesta.
Ľudské práva!
- Nechajte nás! - Gestapo!
Teraz vám chcem predstaviť muža,
ktorý by sa mal stať vedúcou osobnosťou týchto revolučných dní.
ŠTRAJK
Ďakujem.
Myslím, že… Ja…
Jediné, čo vám môžem sľúbiť, je, že svedomito zvážim svoje schopnosti.
Nevideli ste Oľgu?
- Oľga? Nevieš, kde je Oľga, prosím? - Nie, nevidela som ju.
Ahoj.
Už to máme vytlačené.
- Prečo ste nepočkali? - A na čo?
„Pravda a láska musia zvíťaziť nad klamstvom a nenávisťou.“
Takto priamo by som to nepovedal…
Máme ich 60-tisíc.
…kandidátom na post prezidenta republiky
je dramatik, disident, Václav Havel.
vystúpi na demonštrácii na Václavskom námestí…
Tam nesmiete!
Guten Abend!
Mein Gott.
Herzlich willkommen!
Ale bojovali sme za to, aby sme mohli robiť divadlo, nie politiku.
Prestav si, že by si hovoril k davu.
Nič v zlom, ale ty máš snáď všetky rečové vady, aké existujú.
Prezident… to by mohla byť tvoja životná rola.
Ale, kamarát, ty si bol vždy hrozný herec.
Súhlasím.
Môžeš hrať akurát tak sám seba.
Áno, ani to mi viackrát nešlo.
Václav, nepleť sa medzi šľachtu.
A keď áno, nezabudni, že…
Teraz som to zabudol.
A ak zvíťazím, nemusím po čine
k Cézarovým nohám položiť polovicu svojho vavrínu.
Žať iba svoje plody, nie tie cudzie.
A pohŕdať brečtanom…
- …márnivosť žne… - …márnivosť žne…
A možno nie si dub, nie Dubček, vždy mier hore.
Vždy sám a nechci cudziu oporu.
Mizerní herci…
Ďakujem, že ste si ma zastali.
Teraz by som išiel do Karlína.
Na Brazílky.
Ty si pôjdeš domov čítať, to poznáme.
Oľga.
Potrebujem, aby si si to prečítala.
Naozaj chceš byť prezidentom?
Neviem si predstaviť, že by som to urobil bez teba.
Myslela som si, že ako dramatik máš väčšiu predstavivosť.
Nemám.
Tiež by som ti chcel niečo povedať.
Viem, že v určitých citových záležitostiach
nie som tak morálne silný, ako si zaslúžiš.
A že som ti mnohokrát ublížil.
Ale…
vždy si bola moja prvá dáma.
Radšej by som bola tvoja jediná dáma.
Zdravím.
Dobrý večer.
Zdravím vás.
Dobrý večer.
Viesť štát predstavuje obrovskú zodpovednosť.
Snáď záleží na tom, čo je to za skúsenosť.
Nechajte nás osamote, prosím.
Prečo ste sa k nám vtedy nepridali?
Prečo?
Je mi to ľúto.
Kandidatúru oznámim iba ja.
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová