PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
HALSTON III PRO JCPENNEY
Ten pásek chce upravit. Takhle.
Dobře. Tak jdi.
Běž.
Vidíš, Sassy, kam to dospělo?
Byla to kouzelná show.
Nemělo by tu být aspoň sto lidí vykřikujících to samé?
Co by se hodně dlouho zdrželi a velice hlasitě bavili?
Ale ne, jsme tu jen my dva.
Jsi tu proto, že ti platím, abych nebyl sám.
Sassy, máš tady i recenze, že ano?
Nechci je slyšet.
Všichni na mě žárlí, protože se ze mě stala hvězda.
Matu lidi.
Vidí mě v televizi,
jak se bavím s Barbarou Waltersovou,
Andy Warholem nebo Cher.
Chápu. Jsem příliš úspěšný.
Taky bych se nesnášel.
Co myslíš, že kritizují především?
Asi jde hlavně o to, že jste oživil dámskou módu.
Oblékl jste ženy do pocitů.
Podle svého vkusu.
Teď prý děláte
jen tepláky, mikiny a…
Do háje.
Já to neříkám. To oni.
Zlatíčko, utahuju si z tebe.
Přečti mi jednu.
Dobře.
„Nová řada JCPenney je Halston…“
Jen dál.
„…rozbředlý do nevýrazné hmoty,
která je chatrnou náhražkou návrhářské práce.“
Další.
„Halstonovu mega kolekci pro americký obchodní dům
podrývá nezájem o to, jak sedí.
Třeba červeno-černé žerzejové sako…“
Neslyším!
„…je předváděno na realisticky buclaté modelce,
ale je nedbale střižené. Úplně se v něm topí.
Naopak nachové zavinovací šaty jsou příliš krátké,
aby byly přijatelné na oběd
nebo třeba do místního baru pro nezadané.“
Na recenzích nezáleží.
Dobré ráno. Jak se máte?
Dobré ráno vespolek.
Zdravím.
Jak se máte?
Mluvím s tebou, tak poslouchej!
- To byl Moser, ty idiote. - Je mi fuk, co to bylo.
Na ničem jiném ti nezáleží. Ty drahé, vzácné věcičky.
Víš, co je to nejcennější, co máš, Halstone? Já.
Ano, jsi moje opora, že ano, Victore?
Naser si.
Victore, co musím udělat, abys prostě odešel?
Vždyť bys to nezvládl.
Začal bys brečet: „Prosím, Victore, neodcházej.
Jsi génius. Uspěl jsem jen díky tobě.“
Nikdy jsem ti to neřekl.
Kecy! Slízneš všechnu slávu a shrábneš prachy,
ale víš, že to vzniklo v tomhle mozku.
Mám nějaké zásluhy? Ne, chováš se ke mně jako k psovi.
Victore.
Prostě mi řekni, co ode mě chceš.
Chci milion dolarů.
Chci prostory. Velké. Jako Warhol.
Vlastní Factory a dělat ve větším.
Chci to, co má Andy. Aby na mě všichni makali.
Milion? Ten si za rok vyděláš.
Dobrý návrh.
Ty ses úplně pomátl.
Zasloužím si aspoň to.
Nejde o to, co si zasloužíš, Victore.
Jen chci, ať odejdeš.
Dobře si to rozmysli.
Mám na tebe špínu, Halstone.
Všechny ty domácí filmy, videa?
Myslíš, že by dámičky z JCPenney zajímalo, co děláš v ložnici?
- Neopovažuj se. - Já to udělám, hajzle.
Zaplatíš mi, nebo to pošlu do televize.
Tak takhle? Vydírání? Po těch letech, co jsem tě chránil?
Staral se o tebe? Takhle se chceš rozejít?
Kurva padej odsud a už se nevracej.
Rozmlátil jsi mi nos, Halstone! Budu tě žalovat!
Susan!
S těmi čísly není něco v pořádku.
Stojí tu, že loni utratil 40 000 dolarů za orchideje.
- Tak to je pravda. - A co ty cestovní výdaje?
Tady. 354 000 za jeden rok?
Nepřidal tam někdo omylem nulu?
Jezdí všude limuzínou. To je pět tisíc měsíčně.
Minulý měsíc
přebírala Martha Graham v Paříži ocenění.
Koupil si úplně nové, značkové kufry,
s 11 zaměstnanci tam letěl soukromým tryskáčem a bydleli v Ritzu.
Proč letěl do Paříže za Marthou Graham?
Jsou přátelé. Financuje její taneční skupinu.
Proč to ale má platit Esmark?
Testovací látky. 750 tisíc dolarů. Vždyť…
Ulívají si něco bokem. Kolik stojí mušelín? Pět babek?
Při navrhování nepoužívá mušelín.
Pokud budou šaty ze saténu, pracuje se saténem.
Chápu to. Kouzlo spočívá v materiálu.
Jak splývá a podobně.
Je to umělec. Látka je jeho nástrojem.
Tak to prostě je.
Víte, co se stane, až se rada Esmarku,
veřejně obchodované firmy,
dozví, že divize, kterou zachraňuju, nemá pod kontrolou náklady?
Protože „tak to prostě je“. Co se asi stane?
Vyhodí vás?
- Halstone! Zbožňuju to. - Telefonuje!
Promiň, Lizo, musím končit.
Do mé kanceláře právě napochodoval paštikář.
- Bože. - Mám tě rád.
Jo. Zavolej.
Máte astronomické výdaje. Říkal jste, že se o to postaráte.
Musíte trpět nějakými bludy, Carle.
To jsem neřekl.
Navrhuji pro vás v takříkajíc herkulovském měřítku.
Ta čísla reflektují způsob, jakým toho dosahuji.
Dal jsem vám zavazadla, sluneční brýle.
Taky svetry, opasky.
A co pánské oblečení?
Bytové doplňky? Už týdny mají být hotové.
- Kde jsou? - Nejde o konzervy, Carle.
Nedělal jsem do konzerv, Halstone.
Byl jsem v Esmarku ředitelem divize Playtexu
a teď jsem výkonným ředitelem Halstonu.
Já tampóny nenavrhuji, Carle.
Ačkoli i o to mě asi někdy požádáte.
Dřu jako kůň. Sedm dní v týdnu.
Já vím. Často pracujete přes noc.
Taky vím, co tu děláte.
V noci sem přijde úklid
a Polaroidem si fotí zbytky kokainu na vašem stole.
Chcete to vidět?
Ne.
Propadl jste drogám, Halstone.
A zřejmě i alkoholu. Kdoví.
Pokud se ale zase dokážete srovnat do normálu,
dáme spolu tohle místo do latě. Vy a já.
Do normálu?
Co je normální, Carle?
Jste vy normální?
Ta mexická smlouva.
Nemusíte s ní souhlasit.
Jen mávněte rukou a bude hotovo.
Vše je nachystané. Třicet milionů dolarů. Pak si utrácejte, jak se vám zachce.
Ne.
Neříkejte ne, dokud nevíte, co vetujete.
Vím, co vetuju, ale nechci to dál řešit.
Mou značku jste už znehodnotil dost. Díky moc.
Nevložím své jméno ani odkaz do licencí, které navrhl někdo jiný!
Neznám je a ani jsem je neschválil!
Kategoricky to odmítám! A teď už odejděte!
Jen mávněte rukou, Halstone.
Stačí kývnutí hlavou.
Sledujte mou hlavu, Carle.
Ani se nehne.
Ne, děkuji.
Měla jsem už dost.
Halstone,
vypadáš unaveně.
Stárnu, Martho.
Stojím jednou nohou v hrobě.
Dělám si legraci. Jsem trošku pod tlakem.
Můžu ti něco říct? S láskou.
Bůh odpusť, že hovořím o kriticích,
ale víš, co o nich říkají, že?
Zahořkli vůči mně.
Já vím.
Prostě co se dá dělat.
Ano, ale Halstone,
mám pocit, že i ty sám jsi zahořkl.
V tom je kámen úrazu. Vím, co dokážeš.
Kdybys chtěl, opět je dokážeš ohromit.
Vím, že bys mohl.
Jen mi na tom už nezáleží.
Vím, kdo jsem. Vím taky, čím jsem.
Jsem umělec.
Jenže v tuhle chvíli mi jde jen o peníze.
Chci si co nejvíc vydělat a pak dát všemu sbohem.
Co?
Podařilo se ti dát
„jsem umělec“
a „jde mi jen o peníze“ do jedné věty.
Co mám tedy podle tebe dělat?
Něco jiného.
Nechej se inspirovat.
Proboha živého, dělej něco, v čem nejde o peníze.
Co třeba?
Navrhni kostýmy pro mé nové taneční představení.
S artritidou to už sama nezvládnu.
Buď mýma rukama.
Umírám touhou zpracovat Persefoné.
Persefoné?
Byl jsem převzat Esmarkem, Martho.
Do pekla už jsem sestoupil, převelice děkuji.
Měl bys naprostou svobodu.
Prospělo by ti to.
Moučník?
Mohammede?
Martha si dá dezert.
Jsi nemožný.
Zrovna to přišlo.
- Dvě stě tisíc dolarů za letenku? - Halston letěl Concordem.
Požádal je, ať účet půl roku pozdrží, aby to nebylo v uzávěrce.
Sakra!
Sežeňte mi odvykačku.
Na telefon k němu.
Haló?
Haló, paní Fordová, tady Carl Epstein.
Nevím, kdo jste.
Betty, tady Halston.
Halstone, jste v pořádku?
Halston
je závislý na kokainu a alkoholu.
Nezvládá to.
Neumožňuje mu to plnit smluvní závazky.
Prosím, nechte hovořit Halstona.
Jsem tady, zlato.
Halstone, potřebujete pomoc?
Jistěže ano.
Potřebuju každý den o deset hodin víc,
ale s tím mi asi nepomůžete. Taky chci ukončit kontrakt s Esmarkem.
Na firmu, co dělá pleny pro dospělé,
mají naděláno celkem dost.
Betty, upřímně,
jsem v pořádku. Zápasím a jsem vyčerpaný.
Věřte mi. Pokud budu potřebovat pomoc, obrátím se na vás.
Myslel jsem na vás.
Pamatujete ty šaty z šarmé, co jste měla na narozeniny Biancy v 54?
Ano, pamatuji si je dobře.
To byly časy.
Ale zase se na lepší časy blýská.
Pozdravujte Gerryho, Betty. Mějte se.
Jak se opovažujete?
Kdo si sakra myslí, že je?
Ještě jednou to na mě zkusíš a nechám tě zabít!
Slyšíš mě, ty těžkopádnej mamrde?
Vrať se k prodávání fazolí v plechovce!
Pánové, Halston se prostě potápí.
Užívání drog, to je zlé.
Nedostatek respektu, taky špatně.
Odmítnout podepsat licenční dohodu, aby se divize udržela nad vodou?
Mrzí mě to, ale klesli jsme na dno.
Halston přichází do kanceláře okolo šesté v podvečer.
Pro upřesnění. Poté, co se kolem čtvrté odpoledne vzbudí.
Zdravím vás.
Jde přímo do kanceláře, kde si šňupne kokainu.
- Je mu stěží rozumět. - …hedvábí.
Okolo sedmé lehce povečeří.
Říká: „Já kávu ráda stejně jako své muže.“
Upozorňuji, že to ještě nezačal pracovat.
Stále nikomu nic neřekl.
„…žádnou kávu pro gaye nemáme.“
Myslím, že si to žádá barvu persimmon.
- Musím to vidět. - Dobře.
- Hned? - Ne.
Ne, pro dnešek to stačí.
Postrádám inspiraci.
Zatímco zaměstnanci jsou na místě od osmé hodiny ráno.
Je mi zcela jasné, co musíme učinit.
Promiňte, sháněla jsem vás.
Vyvěsil jsem telefon.
Bolí mě hlava.
Kdo jste?
John David Ridge.
Co tu děláte?
Mám vám pomáhat navrhovat, abyste stíhali termíny.
Vážení, chci s Johnem Davidem Ridgem hovořit o samotě.
Jistě chápete, že tohle je pro mě něco jako zlý sen.
Ano.
Ta potupa.
Zrada.
Tvořit něco,
co nese vaše jméno,
a pak být nahrazen.
Nemyslím, že jste nah…
Dokážu si představit, jak je to těžké.
Neměl bych to říkat.
Je to pro mě velká čest.
Pro mě.
Jen abyste věděl.
Pracovat s vámi je splněný sen
a…
fantazie.
Odjakživa vás obdivuji.
Kde k vám přišli?
Navrhuju kostýmy.
Pro Broadway.
Takže teď děláme kostýmy, ano?
Vždyť všechno jsou kostýmy, nebo ne? V módě?
Oblékáme se, abychom byli někým jiným.
Toka Jackie Kennedyové.
Ta toka to byl skoro kostým.
Třeba mi to pomůžete napravit.
A co napravujeme?
Mé jméno.
Bude mi ctí.
Sníval jsem, že udělám řadu pro plavbu lodí.
Něco v karibském duchu. Třeba by to šlo. Co myslíte?
V akvamarínové.
Ano.
Můžeme přidat i pásek.
- Líbí se mi, co jste vymyslel. - Díky.
HALSTONOVI PROSTITUTI
Nemůžu tomu uvěřit.
Je to tak hanlivé!
Mám z toho nervy nadranc, drahá. Přečteš mi to?
Ne!
Lizo, jestli mě máš ráda,
tak mi to přečteš, jasné?
Fajn.
„Není tajemstvím, že návrhář Halston je rád centrem pozornosti.
Zdroj blízký módní ikoně
obrazně vykresluje pád návrháře.
Čilý konzument drog na večírcích notoricky proslulého Studia 54.
Časté užívání kokainu se u něj rozmohlo i v pracovní době,
a to v jeho vzdušném, proskleném studiu Olympic Tower.“
Bla, bla, bla.
„Umělec Victor Hugo je dlouholetým milencem návrháře,
ovšem Halston si také rád najímá i ty nejdražší prostituty z Manhattanu.
Oblíbení gigolové údajně navštěvovali nenasytného návrháře…“
To stačí.
Jasně, není to dobrý.
Ale podívej se na to z jiné…
Ne, jde o Victora.
Nebere to konce.
Má nahrávky, Lizo.
Natáčel si nás, když jsme spolu…
Halstone.
Bože, jak jsi to mohl dopustit?
Nemůžeš si takhle nabíhat. Ne, když jsi slavný.
Já vím.
Pokaždé jsem byl hrozně sjetý.
Věřil jsem mu.
Dobře, zlato, musíš udělat následující.
- Zaplatit mu. - Ne.
Halstone.
Vyplať ho!
Navždycky zmizí a ty se budeš moct pohnout kupředu.
Nedám mu ani zpropadený cent.
Už mě stál dost.
Šest pět sedm dva.
Šest pět sedm dva?
Smím kouřit?
Kolik mám času?
Těžko říct.
Zaznamenal jste příznaky podobné zápalu plic?
Tmavé skvrny na kůži?
To je povzbudivé.
Budete potřebovat poradce?
Ne.
Musím mluvit se svým PR manažerem.
Není to AIDS.
Mám rakovinu jater, kdyby se někdo ptal.
Promiňte, uvažuji nahlas.
Nějaké novinky z toho plátku?
Ne, ale měl byste vědět o něčem jiném.
Heleďte.
Říkal jste, že vám můžu věřit.
- Říkal jste, že mi budete pomáhat. - Nevím, o co jde.
Za mými zády jste Epsteinovi předal náčrt!
Měli jsme osm týdnů zpoždění. Potřeboval návrh.
Nedalo se s vámi spojit. Včera jste nepřišel. Co jiného mi zbývalo?
- Co si to dovolujete? - A co vy?
Jak můžete být tak nezodpovědný k impériu, které jste celý život budoval?
Proč tak lehkovážně škodíte své značce?
Vlastnímu jménu.
Jste nejtalentovanější muž, jakého znám, a tím talentem mrháte.
Nechápu, proč to děláte.
Ať jdou všichni domů.
Halstone, nemůžete skončit.
Ale můžu.
Končím. A je to.
Tím, že odejdete, porušíte smlouvu.
Budete nám dlužit 925 milionů dolarů.
Bez mého svolení jste schválili návrhy, tak jste ji první porušili vy.
To vy mi dlužíte 925 milionů dolarů.
Takhle to nepůjde.
Řekl jste to sám.
Horem dolem se tu snažíme tu dohodu upravit,
abyste byl spokojený. A my též.
- Já spokojený nejsem. - Jde o dobrý návrh, Halstone.
Žádáme každoročně jen o 20 dní.
Deset pro JCPenney, deset pro parfémy.
Zbytek už zařídíme sami.
Zůstane vám 345 dní, kdy nemusíte dělat nic.
To by vám radost neudělalo?
Záhada, že?
Nicku, domluvte svému klientovi.
Carle, nabízím tohle.
Jděte do prdele.
A vy stejně tak. Vy taky, i vy, a vy.
Jděte všichni do hajzlu. Budu dělat pro někoho jiného.
Kdo dokáže zužitkovat talent, což vám se nikdy nepodaří, Carle.
Pamatujte si má slova.
Začnu od nuly a za rok budu větší, než jsem kdy byl.
Větší než Calvin Klein.
Víte proč?
Mám totiž dvě věci, které vy nemáte.
Talent a své jméno.
Dobře. Dejme si pauzu.
Ať má pan Lewin možnost seznámit svého klienta
se základy smluvního práva a logiky.
SOUKROMÉ NEVSTUPOVAT
Nicku, jsem napjatý. To nepopírám.
Vyhodili vás, sdělili to tisku.
Co jste čekal, že udělají?
Nevyužil jste všech možností.
Ten přijatý návrh byl o hodně horší.
Nicku, já vím. Nejednal jsem racionálně.
Zkrátka jsem tu smlouvu podepsal a otočil list.
Dva týdny nic neberu, ani nepiju.
Dokonce i líp vypadám.
Díky za povšimnutí.
A co za to? Milion dolarů ročně a nic nemusím dělat.
Tak jednoduché to není.
Sice méně než jsem zvyklý, ale přizpůsobím se.
Začnu znova. Zorganizuju si schůzky po celém městě.
Najdu si mecenáše.
Nemůžete pracovat s kým chcete.
To nemůžou prosadit.
Jistěže můžou. O tom ta smlouva je.
Tak mě z ní vyvažte.
Prodal jste své jméno, Halstone.
Cokoli vytvoříte, nebo budete chtít prodat,
tak to vlastní Esmark.
Jak dlouho? Rok?
Pět let?
Do konce vašeho života.
Halston už nejste vy,
ale oni.
Až budu příště podepisovat smlouvu,
tak si ji nejprve přečtu.
Co tedy mohu dělat?
Navrhujte oblečení pro přátele.
Nesmí říct, že nosí Halston.
Dělám dvoje šaty na Oscary, pro Anjelicu Huston a Geraldine Page.
Tak za ty musíte zaplatit ze svého.
A nemůžou říkat, že nosí Halston.
Jsou to drakonické podmínky, Halstone.
Vzdal jste se toho za milion dolarů ročně bez práce.
Jde i o tu věc s Victorem.
Vyhrožuje nám.
Když mu nezaplatíme, chce ty nahrávky dát časopisu People.
Prostě mu ty peníze dejte.
Chyběl jsi mi.
Slyšel jsem, co se stalo. Vyjebali s tebou.
Mám pro nás dva plán.
Bude se ti fakt líbit.
Halstone, prosím tě, vyslechni mě.
Fajn. Ty a já. Vyřízeno.
Díky za ty peníze. Mám, co si zasloužím. Už se nezlobím.
Ty máš talent, já mám talent.
Tak to spolu nějak vymyslíme. Jako tým.
Nenechám tě to vzdát.
Přišel jsi o jméno. Co je komu po tom?
Uděláme novou řadu a bude ještě lepší.
Nazveme ji „Roy“. Všem se to bude líbit.
Co na to říkáš?
Co?
Co je?
Ještě se zlobíš kvůli těm prachům?
No tak, zlato, jsem prostě takový. Znáš mě a já znám tebe.
Miloval jsem tě.
Opravdu.
A…
Nespouštěj z ní oči, Willy.
Polož se do toho.
Chci vidět větší snahu.
Vrátíme se k tomu. Dejme si pauzu na oběd.
Jak se máš, drahoušku?
Až na tu rakovinu šmrncnutou zápalem plic je mi báječně.
Několikrát jsem ti volala.
Nezavolal jsi zpátky.
Bála jsem se, že jsi na mě zanevřel.
Moje drahá, nikdy.
Jen jsem potřeboval čas na přemýšlení.
Asi se ti doneslo, že mě vyhodili.
Ani moje vlastní tvorba už není moje.
Nicméně znáš mě.
Tvořit musím.
Tudíž jsem přemýšlel.
Pracovala bys se mnou ještě?
Samozřejmě.
Děkuji ti, Martho.
Kolik máme času? Kdy je premiéra?
Drahoušku, už za týden.
No, výzvy mám rád.
- Pane Halstone. - Zdravím, Susan.
- Sem už ale nesmíte. - Jdu za panem Ridgem.
Ale on…
Zdravím vespolek.
Žádný strach. Nepřišel jsem vás zabít.
Co pro vás můžu udělat?
Mám projekt.
Potřebuju asistenta. Někoho, koho obdivuju a komu věřím.
Ihned jste mě napadl vy.
Dobře.
Tak to bychom měli. Skoupil jsem všechna obinadla v New Yorku.
Páni. To je úžasné.
Ještě nejásejte.
Nechytá na ně barva.
Víte, co mi občas pomáhá?
Když přestanu uvažovat nad tím, jak má kostým vypadat,
a zaměřím se na pocity, které mají diváci vnímat, když ho spatří.
Chci, aby diváci pocítili,
že je při pohybu tanečníků něco omezuje.
Smrtelnost, které se marně všichni snaží uniknout.
Je to řecká tragédie. Persefoné.
Chci pocítit membránu,
která odděluje náš svět od nebes. Díky níž se jich nikdy nedotkneme.
Kdybychom se natáhli o kousek dále…
byli bychom nesmrtelní.
Mám chuť navléct ty tanečníky
do velkých hábitů z elastanu.
Tak proč je do těch hábitů z elastanu prostě nedáte?
Děkuji, Mohammede.
Dlouho jsme se neviděli, Háčko.
Teď opravdu nemůžu, Joe.
Jeďte.
Hele, tohle není únos.
Sassy mi pořád bere telefony.
Doneslo se mi,
že Got Tu Go Disco na Broadwayi bylo největším propadákem od Moose Murdrers.
Já aspoň neprodal svoje zatracený jméno.
Ty pomatený, mrzoutský troubo.
Joe, chyběl jsi mi.
Tys mi taky chyběl.
Jak se má Elsa? Ozvala se ti?
Má se dobře.
Je to prostě Elsa.
To je fajn.
Dobře.
Joe.
Řekni mi, že jsi zdravý.
Jsem.
Prý ses konečně zbavil Victora.
Konečně.
Bůh ví, že mi to trvalo dlouho.
Tušíš, kolik mi ukradl Warholů?
Bože.
Já si řekl: „Do háje, nech si je.“
Joe, viděl jsem tvé návrhy pro Tiffanyho.
Ty porcelánové.
Kouzelné.
Málem jsem je v obchodě začal rozbíjet.
Tak moc jsem žárlil.
Kecy.
Ale děkuju.
Moc se na dnešní představení těším.
Jsem neskutečně zvědavý, cos vymyslel.
Však to znáš, kritici to rozcupují.
Řeknou: „Halston za deset let nepředvedl ani náznak originality.“
Co na tom sejde?
Jsem tak rád, že zase děláš něco sám.
Daleko od těch korporátních nesmyslů.
Nikdy jsem nic sám nedělal, Joe.
Vždycky jsem měl tebe.
V jedné věci máš pravdu.
Své jméno jsem prodal.
Drahý, já si tě kvůli tomu jen dobíral.
Ne. Je nám dáno jen jedno jméno, Joe.
Jediné.
To jediné máme, zatímco chodíme po zemi.
To jediné po nás zůstane, až odejdeme.
Já si toho svého dost nevážil.
A prodal jsem ho lacino. Ani jsem moc neváhal.
Stovky milionů dolarů není „lacino“, Halstone.
Ale je, Joe.
Víš, jak to poznám?
Za jeho vrácení bych dal dvakrát tolik.
Sedíme tady.
Je čas, Joe.
- Čas na co? - Na recenze.
Mohammede! Požádal jsem ho o noviny.
Říkáš, že na recenzích nesejde.
Přesto neodolám a čtu je.
Vím, že tam bude: „Proboha řekne už někdo Halstonovi, že je za zenitem?“
Pamatuj si to.
- Ne. - Mně ne, Mohammede.
Bude je číst Joe.
- Halstone, nenuť mě do toho. - Ale no tak, Joe. Naposledy.
Rovnou skoč na tu část o mně.
Nechci slyšet o třetí baletce zleva.
Tady to je.
Bla, bla, bla. „Martha Graham.“
Bla, bla, bla.
„Tanečníci…“
„Kostýmy navržené Halstonem
mohly snadno celou produkci potopit.
Namísto toho představení dominovaly.“
Dobře, teď Daily News.
Jsi v titulku.
„Ustupte, Martho, ať se Halston může uklonit.“
„Vysněné návrhářskou superhvězdou Halstonem.
Kostýmy bohužel nebude možné zakoupit
ani v nejvybranějších buticích.
Ale možná je to tak lepší.
Jsou příliš krásné na to, než aby je nosili obyčejní smrtelníci.
Po celé představení Persefoné od Marthy Graham
zářily nevšední elegancí.“
Fajn, Joe, připravuju se na nejhorší.
Co na to říkají Timesy?
Dobře.
„Halstonovy kostýmy podněcují úvahy,
zda se spíše než módnímu molu
neměl věnovat divadlu.
Návrhy z elastické látky jsou smyslné, inovativní
a po zralé úvaze lze říci, že i mimořádně odvážné.
Možná i vrcholem dlouhé a věhlasné kariéry.“
Takže?
Na recenzích nesejde.
Bravo.
Díky, Joe.
Co s tím teď uděláme?
To nevím.
- Nikdy jsem krocana neporcoval. - Ani já ne!
Tak jo.
Udělám to, ale nesmíš se smát.
Nebožátko.
Už ho jednou zamordovali. Teď to děláš podruhé ty.
Měl bys vědět, že při tom myslím
na toho kreténa z Olympic Tower.
- Ale no tak. - Ne, vážně.
To, co ti provedl…
Nechápu, že nejsi naštvaný.
Zlost mě už přešla.
Spíš bych mu měl děkovat.
Až potom všem jsem našel klid.
No teda. Najdeš i pro mě nějaký, co?
Krásný Den díkůvzdání.
Lizo, miluju tě.
Taky tě miluju.
Díky bohu za tohle místo.
Já ti to zapomněl říct.
Rozhodl jsem se ho zbavit.
A prodal jsem byt ve městě.
Cože?
Co budeš dělat?
Mířím na západní pobřeží. Do San Francisca.
Oddechnu si při cestování po pobřeží.
Nechápu to. Proč to děláš?
Lizo, podívej se na mě. Víš dobře proč.
Zlato, pojď sem.
Pojď sem.
No tak, bude to v pořádku.
Dobře.
Slib mi, že to ještě není konec.
Není.
Vrátím se. Slibuju.
Promiň, že jsem to na tebe tak vychrlil.
To nic.
Neboj se.
Jen se hlásím, pane.
Jste tu déle než hodinu. Nechcete už jít?
Za minutku.
Podívejte se na tu modř oceánu.
Jak ji prosvětluje slunce, jak se mění. Podívejte, teď je stříbřitá.
Před lety bych se díval na tu modrou
a říkal si: „Co by se s ní asi tak dalo dělat?“
Mysl by mi začala pracovat na nové kolekci.
Nebo i na víc než jedné.
Možná ve všech odstínech modré.
Zvládl bych ji připravit do podzimu?
Dostal bych se na obálky časopisů?
Líbila by se?
Ale teď…
Už jen myslím na to, jak je modrá pěkná.
Dobře. Jedeme.
Děkuji.
Kam to bude?
Kamkoliv.
Prostě jen jeďte.
VICTOR HUGO ZEMŘEL ROKU 1993.
ELSA PERETTI PATŘÍ K NEJVÝZNAMNĚJŠÍM NÁVRHÁŘŮM ŠPERKŮ 20. STOLETÍ.
ZEMŘELA ROKU 2021.
JOE EULA POKRAČOVAL V ILUSTROVÁNÍ MÓDNÍCH NÁVRHŮ.
ZEMŘEL ROKU 2004.
LIZA MINNELLI JE LEGENDOU, DOSUD ŽIJE A VEDE SE JÍ DOBŘE.
HALSTON STRÁVIL POSLEDNÍCH 18 MĚSÍCŮ SVÉHO ŽIVOTA
CESTOVÁNÍM PO PACIFICKÉM POBŘEŽÍ.
V ROCE 1990 ZEMŘEL V SAN FRANCISCU.
SVÉ JMÉNO NIKDY ZPĚT NEZÍSKAL.
PODLE KNIHY SIMPLY HALSTON OD STEVENA GAINESE