BERINGOVO MORJE
58° 31' 00,8" S, 176° 13' 12,6" Z
29. FEBRUAR, 12.01 PO ANADIRSKEM ČASU
Poročilo o nalogi.
Ruska podmornica K599 Sevastopol.
Operacija: Podkev.
74. dan.
Učljivi obrambni sistem, ki ga preizkušamo,
še naprej deluje brezhibno.
Lahko bi rekli
celo čudežno.
Pod arktičnim ledom navigiramo le po izračunih
in pet dni plovbe od doma.
Na 25.000 morskih miljah plovbe
se je Sevastopol načrtno približal vsem svetovnim mornaricam,
vendar ga nobena ni opazila.
Zakrivne zmogljivosti Podkve so presegle vsa pričakovanja.
Trenutno smo tehnološki vrhunec vojne.
Najbolj zastrašujoč morilski stroj,
kar jih je človek kdaj zasnoval.
In nemogoče nas je najti.
Kapitan, stik pod vodo, oznaka Semion-83.
Ton ameriške podmornice razreda virginia.
Iz smeri 130° pluje proti nam.
Vodja izmene, v tišini na bojne položaje. - Krovni častnik, položaj podmornice?
Globina 50 m, razdalja do dna 72 m,
razdalja do ledu 21 m.
Razdalja do globoke vode? - 2 km.
Šest minut do Aleutskega jarka.
Manever za določanje razdalje. Krmar, 15° levo. Smer 100°.
Počasi gor z optimalno hitrostjo.
Kapitan poveljuje.
Razumem. Smer 100°.
Enakomerno v smeri 100°. - Orožarski častnik, razdalja?
Namerilni sistem meri 15.000 m.
Ni logično. Pri tako jasnem in glasnem tonu?
Gotovo je bliže.
Namerilni sistem je v trenutku spremenil podatek na 10.000 m.
Nič ni tako hitro.
Vse meritve se ujemajo. Razdalja je točna.
Krmar, ostro desno v smer 270°. - Smer 270°, razumem.
Umaknili se bomo v globoko vodo. - Stik v smeri 160°.
Zamik spremembe je 0? - Spet je z nami spremenila smer.
Vidi nas. - Nemogoče. Nevidni smo.
Opravite diagnostiko sonarja in namerilnega sistema. Nekaj ni prav.
Zaliva torpedne cevi!
Torpedirnica, napolnite vse cevi. - Razumem.
Preverite cevi! - Spredaj prazne.
Zadaj prazne. - Nabij torpede!
Torpedne cevi polne. - Odprla je zunanje lopute.
Zalijte cevi od 1 do 4 in odprite lopute. Vžigalno raztopino v cev 2.
Razumem. Cev 2 je pripravljena. - Izziva nas.
Išče izgovor, da bi nas razstrelila.
Sovražni torpedo v vodi, smer 200°. Razdalja 1000 m, pospešuje.
Ostro levo, polna hitrost ne glede na hrup.
Ostro levo s polno hitrostjo.
Protiukrepi. - Izvajamo protiukrepe.
Cev 2, strel. - Streljam.
Torpedo je v vodi, poln vžig.
Sovražni torpedo nam še sledi. Razdalja 800 m.
Ni nasedel na vabe.
Ostro desno. - Ostro desno, razumem.
600 m.
Pripravite se za nujno praznjenje balastnih tankov.
400 m.
Vodja izmene, alarm za trk. - 200 m.
Govori kapitan. Udarilo bo.
Stik s torpedom čez pet, štiri,
tri, dve...
Ena. Zadetek!
Kaj se je zgodilo? - Ni ga.
Nas je zgrešil? - Ne.
Izginil je. Kot da ga sploh ni bilo.
Sonar, kje je sovražna podmornica?
4000 m desno pred nami v smeri 330°.
Naš torpedo drži pravo smer. Sovražno podmornico bo zadel
čez tri, dve, ena.
Kje je eksplozija?
Kapitan, sovražna podmornica je izginila.
Ni je več.
Ne razumem.
Sploh je ni bilo.
Lovili smo fantoma. - Bila je tam. Instrumenti ne lažejo.
Danes so.
Orožar, deaktivirajte torpedo. - Razumem.
Izključujem torpedo. - Zapustite bojne položaje.
Zato testiramo v morju.
Sistem ima napako.
V stroju je duh.
Vrnimo se domov. - Kapitan!
Torpedo se ne odziva. Naravnost proti nam gre.
Naš torpedo se bliža tarči. 400 m! - Izključite ga z rezervnim sistemom!
Še vedno se bliža. 200 m!
Izpraznite balastne tanke. Alarm...
Dostava hrane.
Je kdo tu?
Oznaka. Kar mirno.
Mirno.
Oznaka.
IZ-254.
BE-11.
Ne, ne še. Najprej mi moraš zastaviti varnostno vprašanje.
Saj res, oprostite.
Kakšna je zaprisega?
Živimo in umremo v senci.
Za tiste, ki so nam blizu,
in tiste, ki jih nikoli ne srečamo.
Odloži jo na mizo.
Dobrodošel v IMF-ju.
Prav si se odločil.
Gospod.
Dober večer, g. Hunt.
Dolgo se nisva slišala.
Naše življenje je seštevek naših odločitev.
Preteklosti ne moremo ubežati.
Pred 30 leti si dobil na izbiro,
ali boš vstopil v IMF ali ostal do smrti v zaporu.
Zaradi tvojih edinstvenih talentov ti je vlada oprostila.
Nikoli pa ne bomo pozabili.
Kot ti ne boš nikoli pozabil smrti, ki te je takrat pripeljala k nam.
Opominjam te, da si nam prisegel zvestobo.
Na tej nalogi je na kocki več kot kdajkoli prej.
Ne bomo dopustili tvoje običajne svojeglavosti.
Če boš nalogo sprejel, je nujno, da res dobro poslušaš.
Tvoja vlada išče ključ.
Čemu služi in zakaj je tako pomemben, se te ne tiče.
Mora pa te skrbeti, da je vpletena tvoja prijateljica Ilsa Faust.
V Istanbulu je ubila kurirja.
Domnevamo, da je imel pri sebi polovico ključa, ki ga iščemo.
Zakaj se je vpletla v to zadevo in kje je zdaj, ni znano.
Vemo pa, da je tvoja vlada nanjo razpisala nagrado,
ki jo lovci na glave hočejo pospraviti v svoj žep.
Ubežnika nikoli ne pripeljejo živega. In le redko v enem kosu.
Domnevamo, da gredo ponjo v Prazno četrt v Arabski puščavi.
Če najdeš lovce na glave, boš morda tudi njo.
Tvoja naloga, če jo boš sprejel,
je najti ključ in nam ga dostaviti.
Kaj se bo potem zgodilo z Ilso, je tvoja odločitev.
Kot vedno, če bi katerega od članov ekipe ujeli ali ubili,
bo sekretar zanikal, da je vedel za vaša dejanja.
Sporočilo se bo uničilo čez pet sekund. Srečno, Ethan.
ARABSKA PUŠČAVA, NEKJE BLIZU JEMENSKE MEJE
Pridi.
Ethan.
S čim imamo opravka?
Ta entiteta ima več značajev. Včasih se vede kot računalniški virus.
OBVEŠČEVALNI SESTANEK
Včasih kot črv ali kot botnet. - Popači vse digitalne podatke.
Po okužbi nič posnetega, shranjenega ali poslanega ni več zanesljivo.
Sprva so bila tarče predvsem poročila in družbena omrežja,
kar nas ni motilo, pogosto nam je celo koristilo.
Pred pol leta pa je ta entiteta vdrla v obveščevalni direktorat Savdske Arabije.
Asimilirala njegovo tajno samoučljivo umetno inteligenco in izginila v oblaku.
Čez noč je bilo napadov 10.000-krat več. Eksponentno se širijo.
Kar nakazuje, da je entiteta odtlej postala čuteča.
Pravite, da razmišlja po svoje?
Samo v zadnjih treh tednih
je vdrla v satelitske telekomunikacije, zvezne rezerve, borzo in elektro omrežje.
V FAA, Naso in vse veje oboroženih sil.
In nismo edini. Vdrla je v Svetovno in Evropsko banko.
Dobila dostop do obrambe, financ in infrastrukture
Rusije, Indije, Izraela, Avstralazije in Evrope.
In kaj je naredila tem sistemom? - Nič.
Nič? - Vdrla je in se umaknila.
Pustila je sledi, kjer jih ni bilo težko najti, in poslala jasno sporočilo.
"Vrnila se bom."
Kakršenkoli je že njen cilj, je ne moremo ustaviti.
Vso energijo je zdaj usmerila v eno samo tarčo.
Svetovno obveščevalno omrežje. - V resnico.
Vsa obveščevalna skupnost hiti prenašati potrjene podatke na papir,
preden entiteta vdre in pokvari naše najvarnejše podatkovne centre.
Kar je samo vprašanje časa.
Vedela bo, kako spodkopati vsako našo prednost in izkoristiti vsako slabost.
Kako naše zaveznike spremeniti v sovražnike in sovražnike v napadalce.
Zakaj obveščevalnih strežnikov ne bi povsem odrezali od sveta?
Smo jih že. Toda za njihovo vzdrževanje so potrebni ljudje.
Ki so najšibkejši člen v vsaki obveščevalni verigi,
zlasti v boju proti brezbožnemu, brezdržavnemu in amoralnemu sovražniku.
Ki je potrpežljivo poslušal, bral in gledal.
Leta zbiral naše najgloblje osebne skrivnosti.
Ki lahko zavaja, izsiljuje, podkupuje in postane, kdor hoče.
Po mili volji manipulira z nami, ker smo popolnoma odvisni
od skrbno zgrajene digitalne realnosti.
Sovražnik, ki je povsod
in nikjer in nima središča.
V redu. Torej trdite,
da najboljši obveščevalni in taktični aparat na svetu
na noben način ne more ubiti te reči.
Ne bi je bilo pametno ubiti.
Morali bi jo obvladovati. - Kako, g. Kittridge?
Agenti Cie v Kremlju so sporočili,
da so Rusi večino obveščevalnega dela usmerili
v iskanje obeh polovic križastega ključa.
Kaj odklepa? - Ne vemo točno.
Rusi očitno verjamejo, da lahko izključi skrivnostno entiteto.
V najboljšem primeru
bi jo seveda radi obvladovali in izkoriščali.
Verjamete to, Kittridge?
Pomembno je, da preostali svet verjame.
Japonci, Indijci, Nemci in Britanci verjamejo.
A nihče, niti naši najtesnejši zavezniki,
nam ni prišepnil niti besede.
To kaže na svetovno tekmo, kdo bo prvi našel obe polovici ključa.
Vsaka država dela zase. Ne zato, da bi to reč uničila,
temveč jo uporabila kot orožje.
In s tem dobila novo in neizpodbitno svetovno prevlado.
Kako naj prvi najdemo ključ?
Vemo, da bo kupec enkrat v naslednjih 72 urah potoval skozi Bližnji vzhod.
Menimo, da že ima eno polovico. - Menite.
Ne moremo biti prepričani, da ni ponaredek.
Kako bi preverili?
Pristnost polovice ključa lahko potrdi
samo pristna druga polovica. Njen pravi par.
Najbrž je to varovalka.
Kako naj najdemo par?
Domnevamo, da je bila druga pristna polovica v rokah te ženske.
Kdo je?
Ilsa Faust.
Nekdanja britanska obveščevalka.
- Kje je zdaj? - Mrtva je. Ubili... Oprostite.
Ubili so jo plačanci, da bi pobrali razpisano nagrado.
Kdo jo je razpisal?
Glede na njeno delo bi jo lahko kdorkoli.
Bi kdorkoli lahko imel njeno polovico ključa?
Ne kdorkoli.
Poslal sem moža, naj jo poišče.
Edinega, ki bi mu zaupala svoj del ključa.
Ga ima, Kittridge?
Trenutno ne vem. Noče se vrniti.
Noče?
Kdo je ta tip?
To je zaupen podatek.
Direktor obveščevalne službe sem.
Česa ne bi smel vedeti?
O IMF-ju.
G. Kittridge. - O Svetovni banki?
To je Mednarodni denarni sklad.
Drugi IMF mislim. Našega.
Kaj pomeni ta kratica?
Enota za nemogoče misije.
Saj ne mislite resno. - Ja, misli.
In kaj točno počne ta enota?
Kot namiguje ime. Vse tisto, česar drugi ne moremo.
Kdo jo vodi?
Enota ne sprejema ukazov v klasičnem pomenu besede. Bolj ali manj...
Jo le obvestimo.
Obvestite. - G. Kittridge.
IMF dela zunaj skupnosti in odgovarja neposredno predsedniku.
Prav razumem?
Ko nihče od vas ne more opraviti določene naloge,
samo obvestite brezimnega moškega
in upate, da bo opravil delo.
Je tako?
Če nalogo sprejme.
Kakšna enota lahko izbira, katere ukaze bo ubogala?
IMF je bil oblikovan izključno za to, da ne bi bilo nezaželenih posledic.
Če ne more zagotoviti želenega razpleta,
ima pravico odkloniti nalogo.
Razumem.
Razburjen si.
Nisem razburjen, Kittridge.
Hotel si, da poslušam.
Torej poslušam.
No, prav.
Jaz sem razpisal nagrado na Ilsino glavo. In ti povedal, kako jo najdeš.
Nisem je prosil, naj ukrade ključ. Za to je imela svoje razloge.
Ampak to je stalen vzorec, ne?
Ti si jo izvlekel iz godlje, ona pa je vedno znova spet zabredla vanjo.
Ne! Ilsa!
Nehaj, jaz sem.
Jaz sem.
V redu je.
Dobro me poslušaj. Mrtva si. Ostani mrtva!
Ethan, počakaj!
Ne bom se ti opravičil, Hunt.
Moje delo je, da te izkoriščam.
Kot je tvoje delo, da si koristen.
Si opravil nalogo ali ne?
Kjerkoli že je druga polovica tega,
karkoli cel ključ odklene,
jo bom našel.
In potem?
Nikomur ne gre zaupati nadzora nad Entiteto.
Ubil jo bom.
Ethan.
Naslednja svetovna vojna ne bo hladna.
Vojna s streljanjem bo. Balistična vojna za ekosistem, ki se bo hitro krčil.
Vojna za zadnjo izginjajočo energijo, pitno vodo, zrak, ki ga je mogoče dihati.
Kdor bo obvladoval Entiteto, bo obvladoval resnico.
Za dolga stoletja bo mogoče za vse jasno določiti, kaj je prav in kaj ni.
Se sploh slišiš?
Tvoji dnevi boja za t. i. višje dobro
so mimo. Zdaj moraš izbrati stran.
Na isti strani sem kot vedno.
Ne oviraj me.
Ne morem.
Iskali te bomo. Cel svet te bo lovil.
Tako ali drugače te bo ta naloga
drago stala.
Če se ne bom oglasil, bova kmalu dobila družbo.
Prosim?
Direktorja Denlingerja, prosim.
Trenutno ne more govoriti. Kako vam lahko pomagam?
S kom govorim? - Z direktorjem Cie Eugenom Kittridgeem.
Oznaka? -"Basnota", vse male črke, ena beseda.
Gospod, težavo imamo. -Česa ne poveste.
Pred 10 minutami so vašega pribočnika našli nezavestnega doma.
Kaže, da so ga omamili.
Razumem.
Dvomim, gospod.
Po podatkih varnosti je pred 15 minutami vstopil v to zgradbo.
Razumem, hvala.
Lahko govorite?
Ne, hvala. - Varnostniki so že na poti.
Če ste v nevarnosti, odložite telefon, preden preštejem do pet. Ena, dve...
Kako pa nameravaš oditi od tod?
Jasno.
MISIJA: NEMOGOČE MAŠČEVANJE PRVI DEL
LETALSKO OPORIŠČE AL DHAFRA ZDRUŽENI ARABSKI EMIRATI
Posluh.
Ameriški agent z zamero do države je pogrešan in dela po svoje.
Njegovi cilji ogrožajo državne interese. Za vsako ceno ga je treba onemogočiti.
Vsa njegova lastnina je ključnega pomena.
Dobiti jo moramo nedotaknjeno. Moški je pogrešljiv.
Vendar ga ne smete podcenjevati.
Je mojster vdorov, prevar, sabotaž in psihološkega vojskovanja.
V vseh pogledih je jasnovidno metamorfozno utelešenje kaosa.
Za vašo varnost in varnost vseh okoli vas ne sklepajte, da je onesposobljen,
dokler mu ne zabijete lesenega kola v odprto srce.
To ni vaja.
Samozavedajoč, samoučljiv,
resnicojedi digitalni parazit,
ki je okužil ves kiberprostor.
Prej ali slej bi se zgodilo. - In z obema polovicama tega ključa
bi mogoče lahko obvladovali to Entiteto.
Kar pomeni, da bi nas vsaka vlada na planetu ubila, da bi ga dobila.
Tudi naša. - Točno.
Poslala nas je na neodobreno nalogo, ki je še pred začetkom postala odpadniška.
Torej je celo ta pogovor formalno gledano izdaja.
Mi temu rečemo ponedeljek.
Kaj bomo torej naredili?
Kupec bo prišel z letom 746 iz Amsterdama. Imel bo pol ure za prestop.
Med tem časom bo hotel kupiti to polovico ključa.
Sklepamo lahko, da bo imel drugo polovico nekje pri sebi.
Ker bo le tako lahko potrdil, da je ta pristna.
Kako ga bomo prepoznali?
Ta Geigerjev števec bo zaznal sevanje zmajevega jajca v kupčevem ključu.
Dodatna slika obogatene resničnosti v očalih nas bo pripeljala do njega.
Zelo fino.
Torej prepoznaš kupca, ga okradeš in smo zmagali.
Ne. - Seveda ne.
Ključ je ničvreden, če ne vemo, kaj odklepa.
Torej boš kupcu prodal našo polovico ključa...
Mi pa bomo izbrskali, kam bo letel naprej, in ti rezervirali sedež na letalu.
Da boš ključu sledil, kamorkoli bo šel.
Z malo sreče do nekoga, ki ve, kaj odklepa.
Točno.
Najdba celega ključa je komaj začetek.
Usoda sveta je odvisna od tega, ali bomo našli tisto, kar odklepa.
Poznaš tega tipa?
Ne osebno.
Ampak je osebno.
- Kaj je to? - Kaj?
Varnostno opozorilo. Sumljiva torba na poti v Benetke.
Ne, ni ga več. Najbrž lažni alarm.
Overwatch, govori Snap Shot. Kje je?
Snap Shot, tukaj Overwatch.
Vidim ga. Terminal B, izhod 15. Proti jugu gre.
Pa sem. - Nisi.
Ethan, bi pojasnil Net rangerju,
da znam enako dobro pisati kodo kot on? - Ne komentiram.
Misliš, da bo sam iztuhtal, kako ubiti Entiteto,
jaz pa mu bom držal spajkalnik?
Verjetno. - Zagotovo.
S poti!
Povej, kje je.
Kje je? - Modra obleka. Tik pred vami.
Ni on. - Je.
Povem ti, da ni. - Jaz pa tebi, da se obraz ujema...
Kako si to naredil?
Pred Phineasom Phreakom nihče ni varen.
Vidim ga. - Kje je?
Terminal E, izhod 5.
Porkamadona, to je čisto na drugi strani letališča.
Ethan, v terminal E gredo. Ta stran letališča je zdaj samo tvoja.
Hvala, Luther. Vidim kupca. - Vidim.
Otto Von Bork, Švicar.
Pot nadaljuje v Benetke z letom 1031 čez pol ure.
Benji, spravi me na to letalo.
Let 1031 v Benetke. Trenutek.
Ethan, kaj se je zgodilo?
Žeparka. - Kako to misliš?
Tista ženska ga je okradla. Odkrij, kdo je.
Luther, utišaj zvezo.
Kaj je? - Tisto torbo bodo naložili na 1031.
Katero?
To, ki je pred nekaj minutami sprožila alarm.
- Kaj je z njo? - Na let 1031 je namenjena.
Za Benetke. Na kupčevo letalo. Ethanovo letalo.
Luther, me slišiš? Kdo je?
Kaj, če ni bil lažni alarm?
Če je nekdo poslal bombo na letalo?
Mogoče Entiteta hoče, da to mislimo, da se Ethan ne bi vkrcal.
Kaj se dogaja? - Naj ga posvariva?
Ne. - Fanta, me slišita?
Poišči torbo, usmerjal te bom. Pojdi.
Luther, je kaj narobe?
Nič takega, kar bi te moralo skrbeti. Vse obvladujeva.
Našel sem jo.
Podatke o ženski dobivam... Zdaj.
Kraja - GOLJUFIJA - izsiljevanje - rop
Kdorkoli že je, ni vohunka.
Tatica je.
Kam naj grem, Luther?
Na tvoji levi so vrata.
Odklepam jih.
VAROVANO OBMOČJE
Torba je na traku 01833,
potuje proti severozahodnemu kotu kompleksa.
Razumem.
Živjo.
Zdravo.
Že razumem.
Mislil si, da sem nekdo drug.
Ne zanima me.
Daj mi priložnost.
Zakričala bom.
Daj, prosim.
Kaj bi rad?
Ta ključ,
ki si ga možaku ukradla iz žepa,
je čisto neuporaben brez tega.
Skupaj pa sta vredna štiri milijone v kriptovaluti, ki jo je imel na ključku.
O tem ne vem ničesar. - Zakaj si potem imela ključek v žepu?
Kdo si?
Delaš še s kom?
Nikoli. Vedno sama.
Danes si dobila partnerja. Možak, ki si ga okradla,
mora izpeljati nakup in oditi z obema polovicama,
ne da bi vedel za krajo in preden se vkrca na letalo čez...
Sedem minut. - Sedem minut.
Oba veva, da si dobra žeparka.
Poglejva, kako dobro tudi vračaš.
Pričakuješ, da ga bom vrnila?
Vem, da ga boš.
Tatica si, denar hočeš.
Lahko ti ga dam.
Izberi. Ali si zraven ali ne.
Prav. Kako bova izpeljala?
Upam, da veš, kaj delaš.
Za tabo.
Saj res, tega ne potrebujem.
Ne kadim.
Obdrži ga. V spomin name.
Ethan, zlitina v ukradenem ključu se ne ujema.
Ponaredek je. - Se razume.
Ampak to ne spremeni naloge. Kupec mora odnesti oba ključa.
Luther, kam naj grem?
Benji, po stopnicah navzdol. Torba bi morala biti tam.
Tukaj sem.
On je.
Tik pred tabo.
Oprostite. Mislila sva, da ste nekdo drug.
Hunt se norčuje iz nas.
Posluh, vsi. V parih se razpršite.
Naše ameriške prijatelje je srečala pamet.
Ločeno prečesavajo letališče.
Oči na peclje.
Kako naj te kličem?
Recimo Grace. Pa jaz tebe?
Poslušaj, Grace.
Nisva edina, ki hočeva ključ.
Če ti rečem, da zbeži, zbeži.
Zbežim naj?
Razburljivo postaja.
Benji, si našel torbo?
Sem!
V njej je valjasta priprava. Vzel jo bom ven.
Kako gre, Luther?
Kupec je v čakalnici nad tabo.
Na vrhu stopnic.
Vsi agenti se ti bližajo.
Kmalu jih bo mrgolelo.
Karkoli že to je, sem vključil.
Kaže, da imamo pet minut časa.
In zdi se jedrska. - Kako velika?
Dovolj, da bodo čutili vsi na letališču.
Jo lahko izključiš? - Nimam orodja.
Poišči ga. - Kje bom našel...
Bova zdaj zbežala?
Ne še.
Benji, kako ti gre z bombo?
Daj, daj.
Odprl sem!
Valj s šifro je, osem koles.
Na vsakem je 14 črk.
1,5 milijarde možnih kombinacij.
Približno.
Ljubi bog.
Kaj še?
Kolesa izpisujejo sporočilo.
"O, mejdun."
Ne, ni še tako hudo.
Ne piše "DUN",
ampak DUNN.
Moj priimek.
Ve, kdo sem.
Na prikazovalniku je sporočilo.
"Govorim brez ust, po zraku letim brez kril. Kaj sem?"
Ne vem. Kaj?
Uganka je. Verjetno se ta reč vključi z glasom.
Hoče, da povem odgovor.
"Letim po zraku..."
Odmev!
Prav je!
Novo sporočilo.
"Se bojiš smrti?"
Kakšna uganka je to? - Ni uganka. Psihometrični test je.
Na več vprašanj boš odgovoril, več bo vedela o tebi.
"Se bojiš smrti?" Ne!
Je vžgalo? - Lagal sem, in to ve.
Pa iskreno odgovori.
"Se bojiš smrti?" Ja! Kdo se je ne?
"Kaj se vedno približuje, ampak nikoli ne prispe?"
Počakaj, to pa vem.
Ura teče, Luther.
Nisem za uganke. Kaj naj rečem?
Zmanjkuje nam časa!
Tamle je.
Kar prelahko je.
Oprosti, da te motim, Ethan.
Mogoče veš, kaj se vedno približuje, ampak nikoli ne prispe?
Kaj se vedno približuje, ampak nikoli ne prispe?
Jutri. - Kaj?
Vedno se približuje, ampak nikoli ne prispe. Jutri.
- Jutri je. - Jutri.
Jutri, jutri!
Naslednje vprašanje.
Daj mi robo.
Opazoval te bom. - Mi ne zaupaš?
Luther, kaj se dogaja?
Nič skrb vzbujajočega. Vse obvladujeva.
Naslednje vprašanje. "Kdo ali kaj ti največ pomeni?"
Povej.
Ampak... - Nimaš izbire. Odgovori.
Prijatelji.
Svinja.
Je... - Ja, je.
Daj mi denar in ključ.
"Kaj postaja vse večje, ko odvzemaš?"
Luknja. - Luknja! Odlično.
Vprašanj ni več, ostalo pa je eno kolo. Kako naj odgovorim, če jih ni?
To je najbrž zadnji preizkus. - Samo še 45 sekund je!
Kaj zdaj?
Razmišljam. Ne gani se.
V pasti sem. Kje lahko pridem ven?
Večjo težavo imamo.
Mogoče nihče ne bo odšel.
Kaj?
Med prtljago je jedrska bomba.
Tisto vprašanje je bilo del kode za deaktivacijo.
Nehaj, nehaj.
Zakaj mi nista povedala? - Nisva te hotela nadlegovati.
Dobro me poslušajta. Z jedrsko bombo me takoj nadlegujta.
Koliko še? - 20 sekund.
20 sekund?
Še ena uganka je, rešujem jo. 15 sekund.
Počasi. Kakšna uganka?
Ko bom pojasnil, bomo že vsi mrtvi.
Daj, Benji.
Zakaj se vedno znajdemo v takem položaju?
Deset sekund.
Devet, osem,
sedem, šest, pet...
VSOSREČO
Ljubi bog.
Kaj je?
Prazna je. - Kako to misliš?
V njej ni ničesar.
Vzela je ključ.
Katerega? - Našega. Pravega.
Kaj? - Poišči jo.
Vidim jo. Proti terminalu E gre.
Ni mogoče. - Kaj je?
Luther, Benji, prekinita. Ven!
Kje se dobimo? - Ne bomo se.
Ta naloga je končana. Takoj odidita.
Hunt! Stoj!
Si ga videl? Kje je?
Oprostite!
Brez zamere.
RIM
Hitro! - Gremo!
Mora biti nekje tu.
Hudiča.
Imamo kratkovalovni radio,
snemalnike na magnetne trakove, zaslone s katodno cevjo.
Nič več enk in ničel.
Popolnoma analogna, s spletom nepovezana soba,
varna pred digitalno Entiteto.
Kaj pošilja te posnetke?
Vohunski satelit CORONA iz hladne vojne.
Nisem vedel, da jih še uporabljamo. - Nismo jih.
Pred 20 leti smo jih dali meteorološki službi. Ta je zadnji, ki še dela.
Nam bo pomagal najti vašega brezimnega moža?
Pri tem nam nič ne bi pomagalo.
Smo pa z njim sledili tej ženski.
Na letališču v Abu Dabiju so jo videli z njim.
Kdo je?
Kje je zdaj?
Tukaj ste, ker je italijanska policija prejela anonimen namig,
da bo ženska, ki ustreza vašemu opisu, popoldne priletela iz Abu Dabija.
Ta ženska ima več potnih listov.
To ime iščejo zaradi prevare v Sankt Peterburgu.
Kraje draguljev v Antwerpnu. Kraje umetnin v Monaku.
Podkupovanja v Milanu. Izsiljevanja v Mumbaju.
Ta pa mi je najbolj pri srcu.
Upiranje aretaciji v Riu.
Zato se sprašujem,
katera od teh žensk ste?
Prvič jih vidim.
Bili so v vaši torbici.
In v vsakem je vaša fotografija.
Lahko pogledam? - Izvolite.
Ja, osupljivo mi je podobna,
vendar nisem jaz.
Kot sem vam že povedala,
sem učiteljica iz Brightona. Na študijskem dopustu.
V karkoli ste že vpleteni,
ste si očitno nakopali močne sovražnike.
Prišel je njen odvetnik.
Moj odvetnik?
Sodnik Spezzi.
Oprostite, kdo ste?
Interpol.
Prišel sem zaradi aretirane ženske iz Abu Dabija.
Potrebujem seznam, kaj je imela pri sebi ob aretaciji.
Lahko vidim vaše dokumente?
Kje je preostalo?
Zagotavljam vam, da je to vse.
Kako vam je ime? - Iz Abu Dabija je odnesla ključ.
Nobenega ključa ni imela.
Zelo nenavaden je.
Lahko bi mislili, da je obesek.
Lahko bi vas zamikalo, da bi ga na verižici obesili Amelii okoli vratu.
Amelii?
Vaši soprogi.
Materi vaše ljubke hčerke Serene.
Niste iz Interpola.
Sem, če hočem biti.
Lahko sem karkoli. In vse vem.
Vem, da ne bi prvič pospravili ukradene robe.
Cartierova zapestnica.
Oprali so vas suma, toda oba veva, da ste jo dali svoji ljubici Valerii.
21. avgusta. Za njen 29. rojstni dan.
Kdo ste?
Moral vas bom preiskati.
Za vsak primer.
Vaše tajnice ni več med nami.
Hvala.
Prosim.
Lahko počakate zunaj. Hvala.
Ti.
Ti si mi to zakuhal.
Poklical sem policijo. Nisem pa ji povedal za tvojo pestro preteklost.
To pripiši sebi.
Pred aretacijo si ključ podtaknila drugemu potniku.
Izmenjala sta si številki in se dogovorila za srečanje.
Ta trenutek je nekje nekdo,
ki se mu ne sanja, da zate hrani ključ.
Nenameren kurir. Idealen sokrivec.
Verjetno je moški. Srednjih let?
Moški, ki je vse življenje čakal, da bi ga opazila taka ženska.
Sirota.
Zelo inteligentna. Prirojeno iznajdljiva.
Ker si odraščala v revščini, si hlepela po imenitnih stvareh.
Ki so jih imeli drugi.
Nekdo je videl, da obetaš, in ti pomagal izpiliti veščine,
ki so ti prinesle želeno življenje.
Obleke po meri, drage restavracije, razkošne hotele.
Veščine, s katerimi si bila ves čas korak pred zakonom.
Do zdaj.
Ne zameri punci, če poskuša nepošteno živeti.
Niti slutila nisi, kaj si ukradla. Če bi, se tega ne bi pritaknila.
Veš, kaj?
Izvleci me, pa te bom odpeljala naravnost h ključu.
Boljši predlog imam.
Vse mi boš povedala, pa bom razmislil, ali te bom izvlekel.
Začni s tem, kdo te je najel.
In ne laži, ker bom vedel.
Ne vem, kdo me je najel.
Kontaktirala sva skoraj izključno elektronsko.
E-pošta? - Sporočila.
Z enkripcijo? - Seveda.
Skoraj? - Prosim?
Rekla si, da sta kontaktirala skoraj izključno elektronsko.
V kavarni v Luksemburgu mi je pustil kuverto.
Kaj je bilo v njej?
Vozovnica za Abu Dabi.
In tvoja fotografija.
Na letališču sem ti morala slediti, ko bi zasledoval tarčo,
ki naj bi imela s sabo ključ in 4 mio v kriptovaluti.
Mimogrede, ključek je neuporaben. Prazen je.
Plačana bom le, če bom dostavila tvojo polovico ključa.
Dostavila... Kam? - V Benetke.
Na zabavo v Doževi palači. Jutri opolnoči.
Pričakuješ koga?
Tvoje prijatelje z letališča. Malo prej sem jih videla na hodniku.
Lahko bi mi prej povedala.
Tebe so lovili, ne mene.
Perverznež!
Ne, Grace.
Ne, ne, ne.
Moja varovanka je.
Grace.
Ne, ne, ne. Stran!
Žal mi je!
Kdo tako parkira?
Grace, ustavi.
Grace,
ustavi. Poslušaj me. Rad bi ti pomagal. Grace!
Pripeljite mi jo.
Si cela?
Ne, ne. Nič nama ni.
Daj roko.
Počasi, počasi. V redu je.
Počasi.
Si polomljena? Je vse v redu?
Hunt!
Konec je.
Izpusti punco.
Nadeni si lisice.
Daj, nadeni si jih. Ubogaj!
Ne boj se, ne bo te ustrelil.
Odložite orožje!
Posebna enota. Terorist je.
Porkamadona, Degas. Znebi se tistih bab.
Hunt, poslušaj me.
Izpusti jo in si nadeni lisice.
TAKOJ odložite orožje!
Vse je v redu.
V redu je. V redu je.
Vsi na tla! Dol!
Dol! - V kritje!
Ti voziš.
Kaj? Ne, ne, ne!
Pelji, pelji.
Poženi. Pelji!
Hitro, hitro!
V avto!
Dobro. Pelji naprej.
Ne ustavljaj.
Avto, avto.
V redu je. Stopi na zavoro in še enkrat vžgi.
Počakaj...
Kaj se dogaja? - Opravila sem. Ne grem se več.
Lovijo naju. - Tako je. Ti boš vozil. Pridi.
Kdo je to?
Nimam pojma.
Si v redu? - Bom, ko bo to mimo.
O, fant.
V redu je, v redu je.
Je kje kdo, ki naju ne lovi?
Morava se znebiti tega avta.
Vespe. Hudiča.
Kaj počneva?
Iščeva nov avto.
V redu.
Samo trenutek. - Prav.
Hvala. V redu? - Ja.
Pripravljena? - Sem.
Si cela?
Žal mi je. To je...
Je že v redu. - Ne, ta avto, kako je...
V redu je.
Včasih so nastavitve...
Pojdiva. - Traja, da se...
Žensko smo ujeli na posnetkih prometnih kamer.
Zdaj je v rumenem fiatu 500.
Patrulje jo zasledujejo.
Zdaj te pa imam.
Otresla sva se jih.
Poskusiva...
Stran, stran!
Dojenček, dojenček!
Kaj? Ne, ne.
Pelji!
Naravnost.
Dvigni nogo s plina. - Avto gori.
Gume se kurijo. Pelji naravnost.
Trenutek. - Zakaj se vrti?
Dobro, dobro.
Že znam, že znam.
Zavij desno. Tja dol.
Desno. Zavij desno!
Kdo vozi? - Ti.
Pelji, pelji. Samo naravnost.
Pelji, pelji.
Še naprej naravnost.
Ali pa levo. Samo pelji. Dobro ti gre.
Množica policajev!
Prevzemi volan.
Zaviraj!
Zdaj spet ti.
Naravnost?
Desno. - Velja.
Kam zdaj? - Levo, levo.
Dobro ti gre. Dobro.
Pazi, človek.
Avto, avto. - Vidim.
Stopi na plin.
Drži se.
Kaj se dogaja? Kam se peljeva? - Ne vem.
Zaviraj, zaviraj!
Ne sovraži me.
Grace? Grace!
Daj, daj.
Ethan.
Ethan!
No, pridi že.
Dobro. Vemo, da ima Grace polovico ključa in da bo opolnoči v Doževi palači.
In precej dobro lahko ugibamo, kdo jo bo tam čakal.
Dogodek prireja
naša najljubša preprodajalka orožja in črnoborzijanka Alana Mitsopolis.
Bela vdova.
Ve, kdo si v resnici, ali še vedno misli,
da si zloglasni množični morilec John Lark?
Kdo pravi, da nisem?
Ni v Parizu razpisala nagrade na tvojo glavo?
Ja. Z Ethanom sta našla rešitev.
Nikoli mi nisi povedal, kako.
Lahko nadaljujemo, prosim?
Ja.
Tudi če nocoj na zabavi dobimo cel ključ,
še vedno ne vemo, kaj odklepa. Najti moramo nekoga, ki ve.
Vprašanje je, kje naj začnemo iskati.
Bomba ni sama prikorakala na letališče.
Nekdo jo je prinesel tja. Nekdo, ki dela za Entiteto.
To je vse, kar sem snel z varnostnih kamer,
dokler se ni zapletlo.
To je posnetek tvojih očal.
Vse na letališču sem spustil skozi prepoznavo obraza.
Vidiš kaj čudnega?
Kot bi bil duh.
Duhovi nimajo odseva.
Edini na letališču brez identitete.
Edini, ki ga ni mogoče najti nikjer drugje na letališču,
vidi se samo v tem odsevu.
Briše ga.
V resničnem času.
Entiteta.
Varuje ga.
Videl si ga, ne?
Nisem bil prepričan.
Kdo je?
Nekdo, za katerega sem mislil,
da je že davno umrl.
V drugem življenju.
Pred IMF-jem.
Preden so mi ponudili izbiro.
Dejansko me je naredil v človeka,
kakršen sem zdaj.
Ima ime?
Predstavlja se kot Gabriel.
Poznaš ga.
Ne moreš ga poznati.
Njegova preteklost ni nikjer zapisana.
Entiteta je poskrbela za to.
Mračni mesija je.
Izbrani sel Entitete.
Smrt vidi kot darilo, ki ga hoče deliti s preostalim svetom.
Kako to veš?
V MI6 imam še nekaj prijateljev.
Prijateljev, ki se bojijo, da bo britanska vlada dobila nadzor nad Entiteto.
Vsak poskus, da bi jo ustavili, bi veljal za izdajo.
In ker so se te odrekli,
so te prijatelji zdaj zaprosili za pomoč.
Vedeli so, da Gabriel služi Entiteti.
Da je na poti v Istanbul,
da bi dobil polovico ključa.
Zato sem ga prehitela.
In ko je Kittridge ponudil nagrado zate,
si se skrila v puščavi.
Ampak lovci na glave so te nekako vseeno našli.
Ja.
So tvoji prijatelji povedali, kaj odklepa ključ?
MI6 sumi, da vodi do izvorne kode Entitete.
Izvorne kode.
Kdaj bi mi to povedala?
Zdaj ti govorim.
Kako prijatelji vzpostavijo stik s tabo?
Si govorila z njimi iz oči v oči?
Zanikajo vse stike z mano.
Niso smeli tvegati srečanja, zato smo komunicirali...
Elektronsko. Digitalno.
Ne. Ne moremo vedeti, da je bila Entiteta.
In ne, da ni bila.
Ne moremo vedeti, ali je razen tega pogovora karkoli resnično.
Ne bi smeli biti tu.
Ethan... - Ne. Ne poznaš Gabriela, jaz pa ga.
Ne uživa v ubijanju, temveč v trpljenju, ki ga povzroči.
Ve, da mi bo do živega najlaže prišel preko vas.
In če me Gabriel pozna... - Te pozna tudi Entiteta.
Z razlogom hoče, da sem tukaj...
Z razlogom hoče, da ste vsi tu. Entiteta to hoče.
"Kdo ali kaj ti največ pomeni?"
Oditi morate. Vsi.
Kaj, če hoče, da odidemo? - Kot si naju poslal z letališča.
Kaj, če hoče, da si sam na zabavi?
Potem bom šel sam. Me vsaj ne bo skrbelo za vas.
Zato ti nisem povedala.
Ethan, z algoritmom igraš štiridimenzionalni šah.
Entiteta ve, kdo smo.
Verjetno predvideva vsako našo potezo.
Domnevati moramo, da se zanaša na to, kaj bomo naredili.
Če jo hočeš premagati, začni razmišljati kot ona.
Hladno, logično, brez čustev.
Če ključ res prinaša nadzor nad Entiteto,
je Gabriel zadnji na svetu, ki bi ga smel imeti.
Prav ima.
Gabriel ne sme dobiti ključa.
Nihče od nas ni pomembnejši od te naloge.
Tega ne sprejmem.
Prvič sem v Benetkah.
Jaz tudi.
Ti lahko plačam pijačo?
Nekoga čakam.
Jaz tudi.
Lahko skupaj čakava. Jaz sem Gabriel.
Če tako praviš.
In ti si Grace.
Nimam ga pri sebi.
Tega niti nisem pričakoval.
Sicer pa nisem prišel po ključ.
Kaj bi rad?
Ko čakava, ti bom povedal zgodbico.
Očitno nisi tisti, s katerim sem dogovorjena.
Tvoja zgodba je.
Vem, kakšen je konec.
Če dovoliš, da ti plačam pijačo, bo mogoče drugačen.
Pojdiva na zabavo.
Oprostite, gospod.
Bi šli z mano, prosim?
Razumeti moraš, da nisi edinstvena.
Pred 30 leti...
Ime ji je bilo Marie.
Prva od žensk, ki so zaupale najinemu skupnemu prijatelju.
Vse imajo nekaj, kar hoče.
Vse odgriznejo prevelik zalogaj. Tako jim vsaj govori.
Zveni znano?
Kaj se je zgodilo z Marie?
Isto kot vsem ženskam, ki jih izkoristi.
In vsem drugim, ki se dotaknejo ključa.
Vseeno mu je, ali preživijo ali umrejo.
Pomemben mu je samo cilj.
In trenutno si ti zanj edina ovira.
Zakaj bi ti verjela? - Ne bi mi smela.
Vstopila si v svet laži, Grace.
Nihče ne govori resnice.
To si zapomni, ko ti bo obljubil, da te bo varoval.
Grace.
Dolgo se nisva videla, Ethan.
Moral bi me ubiti, ko si imel priložnost.
Dober večer vsem.
Če ni to John Lark.
Dejansko ni.
Dokler mi ne boš pripravljen povedati pravega imena, bo Lark čisto v redu.
Lepo te je videti, Alana.
In ti si najbrž Gabriel.
Zelo malo sem slišala o tebi.
V živo si veliko bolj čeden.
In kakšen kavalir.
Ti pa si verjetno Grace.
Bi te morala poznati?
Mislim, da imaš nekaj zame.
Ti si me najela.
Namenoma sem te izbrala.
Nikar!
Ti nikar.
Nima ga.
Kje je?
Tam, kjer ga nikoli ne bi iskala.
Pojdimo gor na pijačo.
Kam gresta?
To je zasebna zabava. Ne smeta noter.
Hudiča.
Kot vas večina že ve, sem le posrednica.
Povežem kupca in prodajalca.
Včasih za denar, včasih za podatke,
največkrat pa za prijateljstvo.
Rada bi samo, da bi se vsi razumeli.
Zlasti z mano.
Ampak svet se spreminja.
Resnica izginja.
Vojna se bliža.
In ključ do svetovne prevlade je, kdo bi rekel... Ključ.
Ključ, ki lahko obvladuje Entiteto.
Vsaka vlada na svetu bi plačala bogastvo, da bi ga dobila.
Nekateri moji najdražji prijatelji,
v tem primeru vse velike jedrske sile in peščica manjših,
so me prosili, naj jim ga dostavim.
Če ga boš našla,
se boš znašla pred nerešljivo dilemo.
Tisti, ki mu ga boš dala, bo tvoj večni dolžnik,
preostali svet pa tvoj sovražnik.
Všeč mi je.
Kako si povezana z njim?
Gabriel zastopa drugo zainteresirano stranko.
Ta zainteresirana stranka je priredila to zabavo.
Lahko bi celo rekli, da je ta zabava dejansko ta zainteresirana stranka.
Je to...
Entiteta.
Zgodba se zapleta.
Naj ključ izročim enemu od starih prijateljev
ali naj ključ in svojo usodo zaupam Gabrielu in njegovemu peklenskemu stroju?
Zakaj si prepričana, da boš dobila cel ključ?
Eno polovico že imaš.
In ona ve, kje je druga polovica.
Recimo, da ga boš dobila.
Zakaj ključa in vse moči ne zadržiš zase?
Ker kot vsi mi ne ve, kaj odklepa.
Hočeš nočeš moraš izbrati snubca.
Neokusna, toda točna izjava.
Jaz vem, kaj odklepa.
In kaj on ponuja za ključ?
Kot sem že pojasnil Grace, nisem prišel po ključ.
Jutri bosta obe polovici v mojih rokah.
Zakaj si tako prepričan?
Ne predstavljaš si, kakšno moč zastopam.
Na tisoče bilijard izračunov na milisekundo,
ki neopazno manipulirajo z milijardami umov
in vse mogoče vzroke in posledice,
vsak scenarij, naj bo še tako neverjeten,
spletajo v zelo resnično sliko najverjetnejših prihodnjih dogodkov.
Z nekaj drobnimi spremembami sedanjosti je prihodnost skoraj zagotovljena.
Dobil bom ključ.
Jutri.
Na Orient Expressu na poti v Innsbruck.
Innsbruck?
Entiteta ve.
Ve, da si že izbrala snubca.
Da hočeš v obupani želji po nadzoru sestaviti obe polovici ključa.
Meni pa je bilo obljubljeno, da mi bo cel ključ položen pred noge,
če bo nocoj nekdo umrl.
Kdo?
Ona.
Ali ona.
Ti pa boš priča, Ethan.
Ključ bo moj. In izginil bom.
Kot dim v orkanu.
Ampak šele, ko bo umrl nekdo, ki ti je pri srcu.
Zapisano je.
Razumeš, zakaj to govori. Kajne?
Boji se.
Entiteta se boji.
Nekako ve, da smo blizu.
Zakaj bi sicer prišel sem?
Sestaviva ključ, pa bom ubil to reč.
Vse tvoje skrivnosti pozna, Alana. - Ne poslušaj tega fanatika.
Pomagaj mu, pa boš tudi ti umrla. -Če boš pomagala njemu, bomo vsi umrli.
Jutri se vidiva.
Alana?
Njegova usoda je zapisana.
Naj zapiševa tudi tvojo?
Alana.
Žal mi je, Lark.
V spomin na stare čase lahko izbereš med njima.
Ilsa ali Grace?
Ubij ga, Zola. Na mestu ga ubij!
Potem izberi ti, Alana. Ne pozabi, da Grace ve, kje je pol ključa.
Če se katerikoli od njiju kaj zgodi,
ni kraja na svetu, kjer bosta ti ali tvoj bog varna pred mano.
Povsod bom šel, da te bom ubil. To je zapisano.
Lepo te je videti, prijatelj stari.
Se vidiva.
Naredila si strašno napako.
Moje življenje je na kocki.
Jutri moram biti na tistem vlaku.
In moram imeti ključ.
Vseeno mi je, kako ga bom dobila.
Ne gani se.
Zbeži čim dlje.
Kaj, za...
Grace!
Luther, Benji, če slišita, potrebujem oči. Grace gre s ključem peš iz palače.
Tukaj sva. - Moram jo najti. Kje je?
Hudiča! Slika je izpadla. Najdi drug satelit.
Vdiram v ruski vohunski Zenit 4.
Beda, ampak bo.
Sem!
Kam zdaj? Hitro.
Trenutek. - Pohitita.
Severno od tebe prečka most.
Ponovi.
Pojdi na sever. Most prečka.
Ethan, skozi prehod na desni.
Vidim ga. - Po ozki uličici in nato levo.
Spet izgubljam sliko. - Iščem.
Entiteta satelitske zveze prekinja hitreje, kot lahko vdiram.
Benji, ne vidim je. Kje je?
Po uličici in levo. - Razumem.
Desno. Oprosti, moja napaka. Levo. Še enkrat levo.
Ljubi bog.
Ethan, Entiteta je vdrla v našo zvezo. Z njo govoriš.
Levo. Desno. Čez most na levi.
Ethan, to nisem jaz. Me slišiš?
Ethan, oglasi se.
Po uličici na levi.
Zavij levo. Desno.
Poskusi ga doklicati.
Kam greš? - Poiskal ga bom.
Na koncu uličice zavij desno.
Grace vidim okoli 800 m pred tabo. Pojdi skozi tisti prehod.
Počakaj, počakaj!
Ne tja.
Zakaj? Kam zdaj?
Levo ali desno?
Ni važno.
Kako ni važno? Kje je?
Gre proti Minichevemu mostu,
kjer jo čaka Gabriel.
Ne boš pravočasno prišel tja.
Ti pa lahko, Ilsa.
Vem, kaj ti največ pomeni, Ethan.
Nisi Benji.
Ne, nisem.
Ti pa si oplel.
Tudi prav.
Upal sem, da boš ti.
Oprosti,
pozabila sem, kako ti je ime.
Luther.
Benji.
In njej?
Ilsa.
Ste si bili blizu?
Vi in ona?
Po svoje.
Zaradi mene je mrtva.
Ne.
Zaradi nje si živa.
In to je čista resnica.
Ne vem, kaj naj si mislim o tem.
Verjetno nikoli ne boš.
Zelo mi je žal.
Če lahko kako pomagam...
O tem bi se radi pogovorili s tabo.
Čez dobre tri ure
bi Bela vdova morala biti na Orient Expressu za Innsbruck,
kjer kupec pričakuje, da bo dobil cel in preverjen ključ.
Nima celega.
Tista Vdova ga nima.
Naša pa bi ga lahko imela.
Kaj je to?
Tvoja priložnost, da si nekdo drug.
Ne razumem.
Ne bomo ti lagali, Grace. V grdi godlji si.
Ne bo te rešil niti kup ponarejenih potnih listov.
Vlade vedo, kdo si.
Bela vdova ve.
In Entiteta ve.
Samo tri možnosti imaš.
Zapor.
Smrt.
Ali izbira.
Izbira?
Vsi smo bili v nekem trenutku v podobnem položaju kot ti.
Vsem so ponudili izbiro.
Isto, ki jo zdaj ponujamo tebi. - In to je?
Pridruži se nam.
Bodi duh.
Čakajte, čakajte. Nehajte.
Saj ne mislite resno.
Rekla si, da bi naredila vse, da bi nam pomagala.
Ti boš skočil z vlaka. S ključem.
Ja.
Ti.
Ne midva. - Ja.
In kaj bo z mano?
Prijela te bo tajna služba.
Verjetno isti možje, ki me lovijo že od Abu Dabija.
Kmalu potem bo k tebi prišel moški.
Ime mu je Eugene Kittridge.
Povedala mu boš, da sem te poslal jaz.
Da sem ti dal izbiro in da jo sprejmeš.
Zaupaš temu Kittridgeu?
Verjamem, da bo prepoznal tvojo vrednost.
Hotel te bo izkoristiti.
In potem... Kaj me čaka?
Tole?
Kdaj bom spet živela kot prej?
O katerem življenju govoriš?
Resno mislim. O katerem?
Živel sem tako življenje. Vsi smo ga.
Nihče nas ne sili v to delo.
Tukaj smo, ker hočemo biti.
Enkrat bom šla z vami.
Pomagala vam bom najti ključ in prijatelje in začela znova.
Z novim imenom, nekaj denarja...
Mrtva boš.
Brez ekipe življenja ne boš merila v letih ali mesecih.
Ampak v urah.
Če pa ostanem, bom varna.
Varovali me boste. To pravite?
Ja. - Ne.
Tega ti ne morem obljubiti.
Nihče ti ne more.
Prisežem pa,
da mi bo tvoje življenje vedno pomenilo več kot moje.
Sploh me ne poznaš.
Zakaj bi bilo to pomembno?
Spakiral sem ti padalo za skok in jadralno.
Odvisno, kako boš moral oditi z vlaka.
In zveze sem predelal na kratkovalovni radio.
Ni zanesljiv kot satelitski, je pa čisto analogen in varen pred Entiteto.
Razumem.
Zdaj te zapuščam.
To je disk iz prenosnika, ki sem ga uporabljal sinoči.
Če je na njem vsaj pikica Entitetine kode,
jo bom našel.
Ampak terjalo bo vse moje moči.
Delati bom moral odrezan od spleta,
nekje, kjer me Entiteta ne bo mogla najti.
Moram iti.
Razumem.
No...
Moram te nekaj vprašati.
Ne kot partner, ampak kot prijatelj.
Kakšen je tvoj cilj?
Ubil bom Entiteto.
Kaj pa Gabriela?
Ve, kaj odklene ključ.
Potrebujemo ga živega. Tega nisem pozabil.
Se boš tega spomnil,
ko mu boš gledal v oči?
Pomisli.
Zakaj bi sicer Entiteta hotela, da ubije nekoga, ki ti je pri srcu?
Vsi drugi mislijo, da lahko Entiteto obvladujejo.
Samo ti jo hočeš ubiti.
V neki verjetni prihodnosti vidi,
da boš zmagal, Ethan.
In boji se.
Boji se, da boš Gabriela prijel živega
in ga prisilil, da ti pove, kaj odklepa ključ.
Mislim, da računa na enega od dveh verjetnih razpletov.
V prvem boš umrl na vlaku.
V drugem boš ubil Gabriela.
V obeh primerih bo Entiteta zmagala.
Luther...
Mislim, da imaš prav.
Dobi ključ in odidi z vlaka. Živ.
Ne ubij Gabriela.
In nikakor, ponavljam,
nikakor ne spremeni načrta.
Ethan!
Kaj? Kaj se je zgodilo? - Mrtev je.
Kako to misliš? - Scvrt je.
Masko Vdove za Grace sem naredil,
sredi tvoje pa ga je skurilo. - Lahko popraviš?
Čisto je crknjen.
Celo v enem tednu ga ne bi mogel, vlak pa odpelje čez eno uro.
Ethan, moral boš iti brez nje.
Ne. Na postaji ju bodo iskali.
Maska je bila njegova vozovnica za vlak.
Kaj to pomeni?
Grace mora iti brez mene.
Kaj mora? - Kaj moram?
Drugače me boš spravil na vlak.
Na ovinku, kjer bo upočasnil, bom skočil nanj.
Čakaj, čakaj.
Menda ne misliš, da bom šla sama. - Ne, ne boš sama.
Delaj po načrtu.
Dobi Vdovino polovico ključa
in ga preveri z našo.
Polovica sama zase ni nič vredna.
Sestati se morava s kupcem
in ga prepričati, da pove, kaj odklepa ključ.
Kako? - Kako?
Se bova že domislila.
Več podrobnosti moram vedeti.
Prevečkrat so samo ovira.
Zmogla boš, Grace. Dobi ključ in čakaj.
Prišel bom pote.
Če se hoče Grace vkrcati,
se mora takoj zamaskirati in oditi.
Obljubi, da boš na vlaku.
Bom.
Za vsako ceno.
AVSTRIJSKE ALPE
Ovaduhi opazujejo letališče, železniško postajo in vodo.
Grace ne gre iz Benetk brez najine vednosti.
Govori z mano, Benji. - Ne skrbi.
Vlak pelje po urniku, ti pa si malo prezgoden. Časa je dovolj.
Si prepričan?
Sem, gledam ga.
Čez točno dve minuti bo na ovinku upočasnil.
Poskrbi, da bom pravočasno tam. Za vsako ceno.
Bom. Se vidiva na točki srečanja.
Ethan, to je najin vlak.
Vidim.
Vsak hip bo pri zavoju.
Ne bi rekel, da upočasnjuje.
Kako veva, da je on tukaj?
Ker je ona.
Kaj pa, če je imel tehten razlog?
Kdo? - Hunt.
Kaj, če je z razlogom delal po svoje?
Vedno dela po svoje.
On in njegova truma cirkuških spačkov.
Nič drugega ne delajo.
In če imajo vedno tehten razlog?
Kaj bi ti naredil, če bi imel ključ,
ki lahko spravi svet na kolena?
Izročil bi ga nadrejenim.
Pomisli, kaj bi lahko naredil s tako močjo.
Ne bi okleval? Niti za hip?
Ne. - Zakaj ne?
Ker je taka moč prevelika za enega samega človeka.
Točno.
Za kogarkoli je prevelika.
Mogoče tako razmišlja Hunt.
Začenjam se spraševati, na čigavi strani si, Degas.
Če govorimo o koncu sveta,
sem na strani vseh.
Zamudil sem vlak.
Zamudil? Kako?
Kaj misliš?
Gabriel. Krasno. Kaj pa zdaj? - Brez panike.
Za njim grem. Samo spravi me na vlak.
Kako?
Avtopilot vključen.
Do sestanka me ne moti, prosim.
Kje si, Ethan?
Alana?
Je vse v redu?
Si v redu, Alana?
Alana?
Alana.
Drugačna si kot prej.
Ti boš vedno enak.
G. Kittridge.
Kittridge.
Nisi Alana Mitsopolis.
Ne moreš biti.
Alana, ki se je spomnim, je bila takole visoka
in z mamo je v Tuilerijskem vrtu pila vročo čokolado.
Pariz. - Ja, vem.
Pariz.
Bi sedli?
Prav.
Govori z mano, Benji.
Za zdaj kar pelji naprej. Usmerjal te bom.
Razumem.
V imenu svoje vlade sem nejevoljno pripravljen sprejeti tvoje pogoje
v zameno za cel in preverjen ključ.
Glede tega.
Čeprav smo obljubili cel ključ,
se je malce zapletlo.
Ne, ni se.
Samo moji pogoji so zdaj malo drugačni.
Očitno te moram spomniti na moj dogovor s tvojo pokojno materjo,
ki jo je rešil smrti v zaporu.
Vaš zloglasni družinski imperij
je lahko delal naprej pod pogojem, da prednostno služi skupnim interesom.
Ko bomo izročili ključ,
bodo vse druge sile v trenutku naše sovražnice.
Zato za plačilo hočem nekaj več.
Vnaprej. Zame.
Poslušam.
Zola, bi me počakal v baru?
Ta ženska...
Jo poznate?
Reciva, da je ni težko spregledati.
Če bi jo bolje spoznali, bi videli, da ima nekaj dobrih lastnosti.
Prav. Česa ne vem o njej?
Opravila sem... Opravila je delo zame.
Morate jo zaščititi.
Pred kom?
Pred vsemi.
Tudi pred mano.
Nihče ne sme izvedeti, da jo ščitim. Niti Zola.
Ko se bova naslednjič srečala,
se tega pogovora sploh ne bom spomnila.
Ti si najbrž Paris.
Sporočil si, da imaš ključ.
Rekel sem, da bo na tem vlaku.
Ta trenutek teče izmenjava. - Vemo.
Potem veš tudi, da se moža,
ki ga bo prevzel, ne bo težko znebiti.
Nikogar se ni.
Mogoče misliš, da veš, kaj odklepa ključ,
ne veš pa, kje je ključavnica.
Če se mi bo kaj zgodilo,
bo ključ bolj kot ne ničvreden.
Zdaj mi boš povedal zgodbo.
Kje je vlak?
V pravo smer pelješ, ampak pospeši.
Ne morem hitreje!
Kdaj se bom začel spuščati?
Kmalu.
Ko bo UI, ki jo je ukradel naš agent, uporabna kot orožje,
jo bo preko satelita mogoče poslati po vsem svetu.
Prebila bo vsako omrežno varovanje, neopaženo opravila nalogo
in se uničila, da ne bo pustila nobenih sledi.
Popoln tajni agent.
Eno zgodnejših kopij nam je uspelo naložiti v najnovejšo rusko podmornico.
V strogo zaupni razred akula. Poimenovali so jo Sevastopol.
Morala bi samo sabotirati njegovo zakrivno sposobnost,
da bi jo skrivaj lahko našli.
Tarča UI je bila sonarska krogla v srcu obrambnega sistema podmornice.
Iz razlogov, ki jih ne razumemo povsem,
je UI ukrepala po svoje in...
Presegla cilje.
Zmrznjena trupla posadke so naslednjo pomlad našli v morskem ledu.
Obe polovici ključa sta skrivnostno izginili.
Sevastopol je bil izgubljen.
Nihče ne ve točno, kje.
Jaz vem. Poskrbel sem,
da to vem edini na svetu.
Vem tudi, da je po poskusih, da bi bila UI ubogljivejša,
postala samo še težje obvladljiva.
Uprla se je, si spremenila kodo in se razvila v Entiteto.
Samo s prvotno izvorno kodo
jo je mogoče obvladovati ali uničiti.
Zakaj naj bi nas to skrbelo?
Če vas ne bi skrbelo, ne bi bil tukaj,
zato položiva karte na mizo.
Oba veva, kaj odpre ključ.
In da je skrivnost obvladovanja Entitete
zakopana globoko v spominu Sevastopola.
Skupaj z dokazi, ki bi te povezali s potopitvijo podmornice.
Ker ne ti ne jaz nočeva, da to najde kdo drug,
bi se lahko povezala.
Povezala?
Predstavljaj si izjemno računsko zmogljivost Entitete,
povezano z močjo ameriške vojaške industrije.
Ki je precejšnja.
Seveda bi določene posameznike v vladi,
tiste z zastarelim pojmovanjem domoljubja,
morali odstraniti.
Prav razumem?
Z Entiteto bi rad sklenil zavezništvo osi,
iz vlade odstranil zastarelo misleče
in ustvaril novo veledržavo, ki bo vladala svetu.
Saj veš...
Za splošno dobro.
Si prepričan,
da edini na svetu veš,
kje je Sevastopol?
Edini.
Izdala nas boš.
Ethanu Huntu boš povedala vse, kar veš.
Ker ti je prizanesel.
Potem sva dogovorjena.
Dodal bom imuniteto in novo identiteto za Grace.
Samo
vnesi bančne podatke.
Smo končali?
Ja.
Trenutek resnice.
Torej je res pravi.
Prav si se odločila.
Ta ključ
bo spremenil svet.
Benji, mislim,
da sem nekje narobe zavil.
Ne, na pravem kraju si.
Kaj? Kako?
Vidiš vlak, ne?
Ja, vidim ga. Pa kaj?
In padalo imaš. - Padalo?
In kaj naj bi naredil?
Saj veš, skoči.
Skočim naj? - Ja.
Ne gre tako. Nisem dovolj visoko.
Iz stene štrli kup polic.
Zadel bi jih, preden bi se padalo odprlo.
In tudi če bi se odprlo,
ne vem, ali bi preletel dolino in varno pristal na vozečem vlaku.
- Me slišiš? - Ja! Slišim!
Samo pomagati ti poskušam.
Zajemi sapo in se zberi.
Ker sem trenutno pod hudim pritiskom.
V redu. Misli, misli.
Kaj naj naredim?
Stran od gore moram.
Ti je uspelo?
Si cel?
Poskušam se odmakniti od gore!
Sprejmi - Zavrni
Alana?
Obšel me je čuden občutek,
da ne bi prodala samo ključa.
Ne razumem.
Ker bom vedela, da je v pravih rokah, bom bolje spala.
Zbogom, g. Kittridge.
- Lepo vas je bilo spet videti. - Tebe tudi.
Ne spusti ga z oči.
Varuj ga do postaje.
Alana? - Ne skrbi zame, Zola.
Alana?
Kdo drug, zaboga?
Ključ...
Kje je ključ?
Ona ga ima. - Kdo?
Tista druga!
ZASILNA ZAVORA
Stran! S poti!
Prosim!
Obrni se! - Prosim. Prav.
Prav.
Vsi ven! Takoj!
Vidim vlak.
Dvomim, da mi bo uspelo.
Ključ.
Ključ!
Sicer bo na naslednji krogli tvoje ime.
Na mizo.
Ubij jo.
Grace.
Ethan!
Si v redu?
Si ti?
Ključ.
Reci, da je pri tebi.
Kje je? Malo prej je bil tukaj.
Vlak drvi brez nadzora. - Vem.
Za njim grem. - Prav.
Ti...
Ti ustavi vlak. - Prav. Kaj?
Ne! Počakaj. Kako?
Se boš že znašla.
Kaj?
Oprostite. Neki moški je malo prej šel tu mimo.
Neki moški.
G. Kittridge?
Kaj pa vi tukaj, gospod?
Nisem tu.
Ti pa si.
Če nočeš jutri na pošti sortirati nedostavljivih pisem,
me boš ubogal.
Vem, kaj odklepa ključ.
Edini vem.
Hunt!
Hunt! Nikar!
Odvrzi nož!
Odloži ga!
Odvrzi ga, sem rekel!
Ubogaj!
Na noge!
Prav.
Odvrzi nož, jebemti!
V redu je. Bom.
Samo njega primita.
Vanj merita! Njega iščeta.
Degas! - Takoj.
Njega iščeta!
On me ne zanima, Hunt. Tebe hočem.
Ne!
V redu je.
Poslušaj me.
Vsi na vlaku bodo umrli,
če me ne boš do pike ubogal.
Gospe in gospodje! Oprostite...
Vsi ven! V zadnji del vlaka!
Grace.
Nisem ga mogla ustaviti.
Nihče ga ne more.
Pridi.
Ethan, ključ. - V redu je.
Jaz sem kriva.
Če se bo kaj zgodilo...
Imam ga.
Imava ga.
Ethan!
Kako sta izgubila ključ?
Gremo, gremo! Hitro, vsi!
Čisto do konca vlaka.
Kaj se dogaja?
Ker dejansko niste tukaj, se vas to ne tiče.
Do konca!
Ethan!
Grace.
Grace!
Skočiti boš morala. - Skočiti?
Skoči, hitro!
Ljubi bog.
Gorim! Pogasi! - Bodi pri miru!
Ne goriš več.
Drži se!
Teci, teci. Teci, Grace!
Vzdrži.
Držim te.
Ne glej dol.
Ne dol, mene glej.
Skočil bom na drugo stran, ti pa boš počakala tu.
Grace, izpusti me.
Moraš me izpustiti.
Če ne bom skočil čez, bova umrla. Mi zaupaš?
Mi boš zaupala ali ne?
Moraš mi.
Pridi, Grace. Daj mi roko. Moraš skočiti. Ne gor, mene glej.
Zaupaj mi, ne boš padla.
Obljubim. Samo še malo. Pridi, ne boš padla.
Skoči, Grace! Zaupaj mi. Skoči, prosim!
Ne glej dol.
Dobro me poslušaj. Skupaj te bova potegnila gor.
Grace!
V redu je. V redu je.
Splezaj čezme. Daj.
Hvala, Luther. - Kaj je to?
Jadralno padalo.
Najina vozovnica z vlaka.
Ethan. Ethan!
Res je.
Rekel je,
da ga bom izdala.
Zakaj si mi prizanesel?
Ne, ne. Ostani z mano.
Veš, kaj je to?
Veš?
Kaj odklene?
Sevastopol.
Sevastopol?
Mesto Sevastopol na Krimu?
Kje?
Kje je Sevastopol?
Podmornica.
Sevastopol.
Srečno.
Prišla bosta, Ethan.
Hvala.
Kaj je?
Kaj?
Samo za enega je.
Razumem.
Grace... - V redu je, Ethan.
Tak je bil načrt.
Dobil si ključ. Moraš oditi.
Grace...
Hunt?
Pojdi. Pojdi!
Ne! Hunt!
Umakni se!
Ne, ne.
Čutim utrip.
Daj, ostani z mano.
Tako je bolje, ne?
Da vidim pravi obraz.
G. Kittridge.
Ethan Hunt pravi, da vam lahko zaupam.
Tako?
Rekel je tudi, da mi boste ponudili izbiro.
Zanimivo.
Sprejmem jo.
Preteklosti ne moremo ubežati.
Nekateri smo obsojeni na to, da jo bomo ponovili.
Grace morda verjame, da si jo rešil pred usodo,
oba pa veva, da si ji samo pridobil nekaj časa.
Ampak tak je vzorec, ne?
Križ, ki ga moraš nositi.
Bolj se nekdo zbliža s tabo,
težje ga je obdržati pri življenju.
Hvala bogu.
Nov dan prinese novo breme.
Ključ je komaj začetek.
Kamorkoli te bo peljal, karkoli bo treba narediti, da boš prišel tja,
boš to moral opraviti sam.
Če ti bo naloga spodletela, bo Entiteta zmagala.
Gabriel bo zmagal.
In svet bo plačal najvišjo ceno.
Če bo kateri član ekipe ujet ali ubit,
bo njegova žrtev zaman.
Zato pohiti.
Časa ni veliko.
Svet tega ne ve, vendar se zanaša nate.
Srečno, Ethan.
KONEC 1. DELA
Prevod: Vesna Žagar