BERINGOVO MORE
58° 31' 00.8" N, 176° 13' 12.6" W
29. FEBRUAR, 12.01 SATI PO ANADIRSKOM VREMENU
Izveštaj o misiji. Podmornica Ruske federacije K599 Sevastopolj.
Operacija: Podkova. 74. dan.
Sistem odbrane aktivnog učenja koji testiramo,
nastavlja da radi besprekorno. Moglo bi se čak reći čudesno.
Plovimo ispod arktičke ledene kape na osnovu procene
i pet dana smo daleko od kuće. Nakon 25.000 nautičkih milja,
Sevastopolj je namerno prišao svakoj mornarici na svetu
i ostao potpuno neopažen.
Stelt sposobnost Podkove je prevazišla sva očekivanja.
Trenutno smo najmodernije ratno oruđe.
Najstrašnija ubilačka mašina koju je čovek ikada izumeo.
I nemoguće nas je naći.
Kapetane, imamo podvodni kontakt, označen kao Semjon-83,
s tonovima koje ukazuju na američku podmornicu klase Virdžinija.
Azimut 130°, ide prema nama.
Zapovedniče straže, u stanje borbene gotovosti tiho.
Oficiru palube, status broda?
Dubina broda, 50 metara. Dno, 72 metara.
Razdaljina do ledenog pokrivača, 21 metar.
Daljina do duboke vode? -Dva kilometra. Aleutska provalija za šest minuta.
Manevar određivanje daljine. Kormilaru, 15 stepeni ulevo. Drži kurs 100°.
Podižite se polako. -Kapetan preuzima kontrolu. -Kormilar, razumem.
Podešavam kurs na 100°.
Držim kurs 100°. -Oficiru za oružje, razdaljina?
Parametri paljbe proračunavaju da je razdaljina 15.000 metara.
Gospodine, to nema smisla. Tonovi ovoliko glasni i jasni?
Mora da je bliže od toga.
Kapetane, parametri paljbe sada kažu da je razdaljina 10.000 m.
Ništa se ne kreće toliko brzo. -Svi proračuni se poklapaju.
Daljina je tačna. -Kormilaru, do kraja udesno do 270°. -Kurs 270°, razumem.
Samo ćemo da se maknemo i otići ćemo u duboku vodu. -Azimut kontakta 160°.
Brzina promene azimuta nula? -Tamo je, okreće s nama opet.
Može da nas vidi. -Nemoguće. Nevidljivi smo.
Oružje, pokreni dijagnostiku na sonaru i kontroli paljbe. Nešto nije u redu.
Gospodine, puni vodom torpedne cevi!
Torpedna sobo, komandant. Napunite sve torpedne cevi. -Razumem, gospodine.
Provera! -Napred završeno! -Krma završeno! -Puni torpedo! -Punim!
Torpedne cevi napunjene. -Otvorio je spoljna vrata!
Oružje, poplavi cevi od 1 do 4 i otvori spoljna vrata.
Unesi parametre paljbe u cev dva.
Razumem, kapetane. Pripremam cev dva u svakom pogledu.
Kapetane, provocira nas. -Traži izgovor da nas raznese.
Neprijateljski torpedo u vodi, azimut 200°. Hiljadu metara i ubrzava.
Kormilaru, kormilo ulevo do kraja, punom brzinom napred.
Kormilo mi je ulevo do kraja. Režim pune brzine napred.
Aktiviraj kontramere. -Aktiviram kontramere.
Ispali iz cevi dva. -Ispaljujem iz cevi dva.
Naš torpedo ispaljen. Piči.
Neprijateljski torpedo se još samonavodi, daljina 800 m.
Probio se kroz naše kontramere. -Kormilaru, do kraja udesno.
Udesno do kraja. Jasno! -600 m. -Oficiru za zaronjavanje,
spremi se da ispustiš glavne balastne rezervoare. -400 m.
Zapovedniče straže, spremi se za alarm za sudar. -200 m.
Ovde kapetan. Spremite se za udar. -Udar neprijateljskog torpeda za
pet, četiri,
tri, dva,
jedan. Udar!
Šta se upravo desilo? -Nema ga. -Promašio nas je? -Ne.
Nestao je kao da nikad nije bio tamo. -Sonaru, gde je neprijateljsko plovilo?
Azimut 330°, 4.000 metara od našeg desnog pramca.
Naš torpedo precizno tera. Udar u neprijateljsku podmornicu za
tri, dva, jedan.
Gde je udar? -Kapetane, neprijateljska podmornica je nestala.
Nema je, gospodine. -Ne razumem.
Nikad nije bila tamo.
Jurili smo fantoma. -Bila je tamo. Instrumenti ne lažu.
Slagali su nas danas. Oružje, deaktiviraj naš torpedo. -Da, kapetane.
Deaktiviram torpedo. -Otkažite borbenu gotovost.
Zbog ovoga imamo vežbe na moru.
Imamo grešku u sistemu.
Duha u mašini.
Vreme je da idemo kući. -Kapetane!
Naš torpedo ne reaguje. Ide pravo na nas!
Naš torpedo se samonavodi, daljina 400 m! -Bože.
Obavestite komandu! Deaktivirajte naše oružje!
Naš torpedo se i dalje približava, daljina 200 metara!
Ispraznite sve glavne balastne rezervoare! Oglasite alarm za sudar...
AMSTERDAM
Dostava hrane.
Alo?
Kodno ime. -Polako.
Polako.
Kodno ime.
Indija-Zulu-254.
Bravo-Eho-11.
Još ne. Moraš prvo da mi postaviš sigurnosno pitanje.
O, da. Izvinjavam se.
Koja je zakletva?
Živimo i umiremo u senkama
zbog onih koji su nam dragi
i zbog onih koje nikad upoznali nismo.
Možeš da staviš to na sto.
Dobro došao u IMF.
Napravio si pravi izbor.
Gospodine.
Dobro veče, g. Hant.
Dosta je prošlo.
Naši životi su zbir naših izbora
i ne možemo da pobegnemo od prošlosti.
Pre 30 godina, ponuđen vam je izbor.
Da se pridružite IMF-u ili da provedete život u zatvoru.
Zbog vaših jedinstvenih prirodnih talenata, vaša vlada vam je oprostila.
Ali mi nikada nećemo zaboraviti. Kao što ni vi nećete zaboraviti onu smrt
koja vas je dovela do nas pre onoliko godina.
Ovo je da vas podsetim na vašu zakletvu i vernost nama.
Ulozi u ovoj misiji su veći nego ikada.
Vaše uobičajeno odmetničko ponašanje neće biti tolerisano.
Ako odlučite da prihvatite, imperativ je da slušate.
Vaša vlada traži ključ.
Njegova svrha, njegova vitalna važnost za nas, nije vaša briga.
Ono što treba da vas brine je umešanost vaše prijateljice Ilse Faust.
Ubila je kurira u Istanbulu.
I mi verujemo da je on nosio jednu polovinu ključa kojeg tražimo.
Zašto je odlučila da se umeša u ovaj slučaj je misterija,
kao i njeno boravište.
Ono što je sigurno je da je vaša vlada obećala nagradu za njenu glavu
i lovci na ucenjene glave nameravaju da je pokupe.
Oni nikad ne vraćaju begunce žive. I retko u jednom komadu.
Verujemo da su se uputili u Rub' al Hali u Arabijskoj pustinji
u potrazi za vašom prijateljicom.
Nađite lovce na ucenjene glave, i možda nađete i nju.
Vaša misija, ako odlučite da je prihvatite,
je da nabavite ključ i da nam ga predate.
Šta će biti s Ilsom nakon toga zavisi od vas.
Kao i uvek, ako neki član vašeg tima bude uhvaćen ili ubijen,
sekretar će odbaciti bilo kakvo saznanje o vašim postupcima.
Ova poruka će se samouništiti za pet sekundi.
Srećno, Itane.
ARABIJSKA PUSTINJA NEGDE BLIZU JEMENSKE GRANICE
Dođi.
Itan.
S čim imamo posla? -Ovaj "entitet" ima više ličnosti,
ponekad se ponaša kao kompjuterski virus,
onda crv, pa botnet.
Iskrivljuje sve digitalne informacije s kojima dođe u kontakt.
Čim dođe do infekcije, sve što je snimljeno,
sačuvano ili preneseno digitalno smatra se nepouzdanim.
Na početku se prvenstveno koncentrisalo na vesti i društvene medije,
što nas nije puno brinulo jer je često odgovaralo našim ciljevima.
Sve do pre 6 meseci, kada je Entitet provalio
u Glavni obaveštajni direktorat Saudijske Arabije. -I asimilirao
njihovu super-tajnu veštačku inteligenciju
za aktivno učenje pre nego što je nestao u klaudu.
Naknadni napadi su se povećali 10.000 puta preko noći,
šireći se eksponencijalno. -Što znači da je Entitet od tada postao
razuman. -Hoćete da mi kažete da ovo čudo ima um?
Samo u poslednje tri nedelje,
pristupio je našim satelitskim telekomunikacija, Federalnim rezervama,
berzi i nacionalnoj elektroenergetskoj mreži.
FAA-i, NASA-i i kombinovanim vidovima naše vojske.
I nismo jedini. Prodro je u svetske i evropske centralne banke.
Ušao je u glavne odbrambene, finansijske i infrastrukturne sisteme
Rusije, Indije, Izraela, Australazije, cele Evrope.
I šta je uradio svim tim sistemima? -Ništa. -Ništa? -Došao je i otišao,
ostavljajući tragove tamo gde lako mogu biti pronađeni
i šaljući veoma jasnu poruku.
"Vratiću se." -Šta god da mu je krajnji cilj, nemoćni smo da ga zaustavimo.
Puna snaga njegove energije sada je usmerena na jedan cilj.
Svetsku obaveštajnu mrežu. -Samu istinu kakvu mi poznajemo.
Celokupna obaveštajna zajednica se utrkuje da arhivira štampane kopije
naših činjenično-potvrđenih baza znanja
pre nego što naši najbezbedniji centri podataka budu provaljeni i oštećeni.
Što je samo pitanje vremena. -Entitet će tačno da zna
kako da potkopa svaku našu prednost i iskoristi svaku našu slabost.
Kako da pretvori naše saveznike u neprijatelje a neprijatelje u agresore.
Zašto ne bismo izolovali naše obaveštajne servere?
Da ih potpuno odsečemo od spoljašnjeg sveta? -Već jesmo.
Ali serverima su potrebni ljudi da ih održavaju.
A ljudi su najslabija karika u bilo kom bezbednosnom lancu,
pogotovo kad je u pitanju bezbožan, bezdržavan, nemoralan neprijatelj.
Neprijatelj koji je strpljivo slušao, čitao, posmatrao.
Godinama sakupljao naše najdublje lične tajne.
U stanju da vara, ucenjuje, podmićuje ili da bude ko god želi.
I da nama manipuliše po svojoj volji kroz našu potpunu zavisnost
od pažljivo konstruisane digitalne realnosti. -Neprijatelj koji je svuda
i nigde i nema centar.
To znači da
najbolji obaveštajni i taktički aparat na planeti
ne može da ubije ovo čudo. -Ne želite da ga ubijete, gospodine.
Želite da ga kontrolišete. -A kako da uradimo to, g. Kitridž?
Agenti CIA-e u Kremlju obavestili su nas
da su Rusi usmerili većinu svojih obaveštajnih aktivnosti
da se dokopaju dve polovine krstolikog ključa.
A šta on otključava? -Nisam tačno siguran.
Ali izgleda da Rusi veruju da on nekako ima moć
da deaktivira naš misteriozni Entitet. Mada, u idealnom slučaju,
nadaju se da će ga kontrolisati, iskoristiti. -Veruješ u to, Kitridž?
Bitno je u šta veruje ostatak sveta.
Japan, Indija, Nemačka i Britanci veruju u to. Međutim niko,
čak ni naši najbliži saveznici,
nisu nam svojevoljno rekli ni jednu reč za to.
Što ukazuje na to da je u toku globalna trka
da se dođe do dve polovine ovog ključa.
Svaka nacija za sebe, ne da ubije ovo čudo, gospodine,
već da ga pretvori u oružje. I da na taj način uspostavi nov, neosporni oblik
globalne dominacije. -Kako da prvi nađemo taj ključ?
Znamo da kupac prolazi negde kroz Bliski istok
u naredna 72 sata.
Verujemo da on već ima jednu polovinu ovog ključa. -Verujete.
Ne možemo biti sigurni da nije falsifikat. -Kako biste to potvrdili?
Jedino što može potvrditi autentičnost jedne prave polovine ključa je
druga prava polovina ključa... Njegov parnjak.
Mislimo da je to nekakav sigurnosni mehanizam.
Kako da nađemo njegovog parnjaka?
Mislimo da je druga prava polovina ključa
bila u rukama ove žene. -Ko je ona? -Ilsa Faust.
Bivši britanski obaveštajac. -Gde je sada? -Mrtva je, gospodine.
Izvinjavam se. Ubili su je plaćenici koji su želeli da pokupe nagradu.
A ko je obećao nagradu? -S obzirom na njen opus, mogao je da bude bilo ko.
Znači bilo ko bi mogao da ima njenu polovinu ključa?
Ne bilo ko. Poslao sam čoveka da je nađe.
Jedini čovek kome bi poverila svoju polovinu ključa.
Ima li ga, Kitridž?
Trenutno, ne znam, gospodine. Odbio je da dođe. -Odbio?
Ko je taj čovek? -To je poverljivo.
Ja sam direktor Nacionalne obaveštajne službe.
Za šta to tačno ja ne treba da znam? -IMF.
G. Kitridž. -Svetska banka? -Ne, to je Internacionalni monetarni fond.
G. Kitridž. -Ne, mislim na drugi IMF. Naš. -Šta to znači?
Jedinica za nemoguće misije. -Nisi valjda ozbiljan?
Bojim se da jeste. -A šta to tačno rade?
Kao što i samo ime govori. Šta god mi ostali ne možemo.
A ko je glavni? -Ne primaju naređenja na tradicionalan način. Mi manje-više...
ostavimo poruku. -Ostavite poruku. -G. Kitridž.
IMF deluje van zajednice i odgovara direktno predsedniku.
Da vidim da li sam dobro razumeo. Kad postoji misija
koju niko od vas ne može da obavi,
vi samo ostavite poruku neznanom čoveku i nadate se da će obaviti posao.
Je li tako? -Ako on odluči da prihvati.
Kakva to organizacija može da bira koja naređenja da prihvati?
IMF je prvenstveno stvoren
da se izbegnu neželjene posledice.
Ako ne mogu da garantuju krajnji ishod misije,
ovlašćeni su da odbiju.
Shvatam. Uznemiren si. -Nisam uznemiren, Kitridž.
Hteo si da te saslušam.
Evo slušam.
Dobro. Ja sam raspisao nagradu za Ilsinu glavu. Rekao sam i kako da je nađeš!
I nisam tražio da ukrade ključ. To je uradila iz svojih razloga.
Ali to je obrazac, zar ne?
Ti je izvučeš iz nevolje a ona iznova upada u nju.
Stani! Ilsa! Ilsa, stani! To sam ja!
U redu je.
Slušaj me! Mrtva si! Ostani mrtva!
Itane, stani!
Neću da ti se izvinjavam, Hante. Moj posao je da te koristim.
Kao što je tvoj posao da budeš od koristi.
Da li si obavio svoju misiju ili ne?
Gde god da je druga polovina ovoga, šta god da otključava kompletan ključ,
saznaću.
Šta onda? -Nikome ne sme biti poverena kontrola nad Entitetom.
Mislim da ga ubijem. -Itane, sledeći svetski rat neće biti hladan rat.
Biće to pravi rat, balistički rat
oko ekosistema koji se brzo smanjuje.
Biće to rat za poslednje količine energije,
pitke vode, vazduha.
Ko god kontroliše Entitet kontroliše istinu.
Koncepti ispravnog i lošeg
mogu biti jasno definisani za svakoga u predstojećim vekovima.
Čuješ li ti samog sebe? -Tvoji dani borbe za opšte dobro su
završeni. Moraš da izabereš stranu.
Ja sam na istoj stani na kojoj sam oduvek bio.
Skloni mi se s puta. -Ne mogu da uradim to.
Krenućemo na tebe. Svet će krenuti na tebe.
U svakom slučaju, ova tvoja misija
skupo će da te košta.
Ako se ne javim, uskoro ćemo imati društvo.
Halo? -Direktora Denlingera, molim.
Direktor je trenutno nedostupan. Kako mogu da vam pomognem?
S kime razgovaram? -Direktor CIA-e Judžin Kitridž.
Kodno ime? -"Basnota", malim slovima, jedna reč.
Gospodine, imamo kriznu situaciju. -Ma šta mi reče.
Vaš ađutant je pronađen u nesvesti u svom domu pre deset minuta.
Izgleda da je drogiran. -Razumem. -Mislim da ne razumete, gospodine.
Obezbeđenje ga je videlo da ulazi u ovaj kompleks pre 15 minuta.
Razumem, hvala. -Možete li slobodno da razgovarate?
Ne, hvala. -Obezbeđenje stiže.
Ako ste u opasnosti, spustite slušalicu pre nego što izbrojim do pet.
Jedan, dva...
Kako planiraš da izađeš odavde?
Naravno.
NEMOGUĆA MISIJA: ODMAZDA PRVI DEO
Preveo: Bambula
VAZDUHOPLOVNA BAZA AL DAFRA UJEDINJENI ARAPSKI EMIRATI
Slušajte. Američki operativac ozlojeđen na svoju zemlju je
nestao i izgubio kompas.
Njegova agenda predstavlja pretnju našim nacionalnim interesima
i mora biti neutralisan po svaku cenu.
Sve što poseduje ovaj čovek je od vitalnog značaja
i mora biti zarobljeno netaknuto. Sam taj čovek je potrošna roba.
Nemojte da ga potcenjujete.
Majstor infiltracije, obmane, sabotaže i psihološkog ratovanja.
Za sve namere i svrhe, dame i gospodo,
čitač misli, inkarnacija haosa koja menja oblik.
Zbog vaše bezbednosti i bezbednosti onih oko vas,
ne smatrajte ga bespomoćnim,
sve dok mu ne probodete srce drvenim kocem.
Ovo nije vežba.
Samosvestan digitalni parazit koji sam uči i jede istinu
zaražavajući ceo sajber-prostor.
To se moralo dogoditi pre ili kasnije. -A dve polovine ovog ključa
mogu da obezbede sredstva za kontrolu ovog Entiteta.
Što znači da bi nas svaka vlada na svetu ubila
samo da se dokopa tog ključa.
Uključujući i našu. -Baš tako. -Šaljući nas u ilegalnu misiju
koja se otela kontroli pre nego što je i počela.
Što znači da je ovaj razgovor faktički čin izdaje.
Ili kako mi to volimo da zovemo, ponedeljak.
Koji je plan? -Kupac dolazi letom 746 iz Amsterdama na 30-minutno presedanje
a za to vreme se nada da će kupiti tu polovinu ključa.
I logično je da će kupac imati
drugu polovinu ključa negde kod sebe.
To je jedini način da se potvrdi autentičnost naše polovine.
Kako da identifikujemo kupca? -Ovaj Gajgerov brojač
detektovaće radiološki otisak zmajevog jajeta ugrađenog u ključ kupca.
Prikaz proširene stvarnosti u ovim naočarama odvešće nas do njega.
To je veoma pametno. Identifikuješ kupca, odžepariš ga, i to je to.
Ne. -Ne. Naravno da nije.
Kompletan ključ nema vrednost ako ne znamo šta otključava.
Prodaćeš kupcu našu polovinu ključa.
Dok mi odgonetnemo povezani let kupca
i rezervišemo ti mesto u tom avionu.
Da bi mogao da pratiš ključ kuda god da ide.
Za koji se nadaš da je u rukama nekoga ko zna šta on otključava.
Baš tako. Pronalaženje kompletnog ključa je samo početak.
Sudbina sveta zavisi od pronalaženja onoga što otključava.
Da li poznaješ tog tipa?
Ne lično. -Ali ovo je lično.
Hvala.
Šta je to? -Šta? -Sigurnosno upozorenje.
Sumnjiva torba na letu za Veneciju.
Jok, ode. Mora da je bila lažna uzbuna.
Nadzor, Snep Šot. Gde je on?
Snep Šot, ovde Nadzor. Imam ga. Terminal B, gejt 15, ide na jug.
Ja ću to. -Nećeš.
Itane, da li bi objasnio našem prijatelju, Net Rendžeru,
da sam sposoban da pišem kodove kao i on? -Bez komentara.
Misliš da će ovaj ovde Fineas Frik sam da smisli način da ubije Entitet
dok ja samo držim njegovu lemilicu? -Verovatno. -Sigurno.
S puta! -Reci mi gde je.
Gde je? -Plavo odelo. Tačno ispred vas.
Ko si ti? Pusti me, mislim da imaš pogrešnu osobu.
Ko si ti? Šta to radiš?
Zašto mi pipaš lice? Dosta. Prestani.
Jesi li poludeo, seronjo? -To nije on. -Jeste on.
Kažem ti, to nije on. -A ja ti kažem,
prepoznavanje lica savršeno...
Kako si to uradio? -Niko nije siguran od Fineasa Frika.
Imam ga! -Gde je? -Terminal E, gejt 5.
Dođavola, to je na drugoj strani aerodroma.
Nek se jebe taj seronja.
Itane, pošli na terminal E. Ta strana aerodroma je tvoja.
Hvala, Lutere. Vidim kupca. -Imam ga.
Kupac je Oto Von Bork. Švajcarac.
Ima povezani let za Veneciju, polazi za 30 minuta letom 1031.
Bendži, rezerviši mi mesto za Veneciju. -Da, let 1031 za Veneciju. Čekaj.
Itane, šta se desilo?
Neko mu je naleteo. -Naleteo? Kako to misliš naleteo?
Ona žena ga je odžeparila. -Označi je. Reci mi ko je ona.
Lutere, utišaj našu komunikaciju. -Šta je?
Ona torba je bila na putu za let 1031. -Koja torba?
Bilo je upozorenje na sumnjivu torbu pre nekoliko minuta.
Pa šta s tim? -Bila je na putu za let 1031.
Za Veneciju. To je avion kupca. To je Itanov avion.
Lutere, čuješ li? Ko je ona? -Šta ako to nije bila lažna uzbuna?
Šta ako neko pokušava da prokrijumčari bombu u taj avion?
Šta ako je to ono što Entitet želi da mislimo
da se Itan zadrži van tog aviona? -Lutere, šta se dešava?
Da ga upozorimo? -Ne. -Momci? Čujete li me?
Nađi tu torbu. Usmeravaću te. Idi.
Lutere, reci mi, nešto nije u redu?
Bez brige. Pod kontrolom je. Imam je.
Informacije o ženi stižu sada.
Ko god da je, nije špijun. -Ona je lopov.
Kuda da idem, Lutere? -Bendži, vrata su ti odmah s leve strane.
Otključavam ih sada.
Torba koju tražiš je na poslužavniku 01833
i ide prema severozapadnom kraju aerodroma. -Razumem!
Ćao.
Zdravo.
Shvatam. Pomešao si me s nekim.
Nisam zainteresovana.
Daj mi šansu. -Vrištaću.
Samo napred.
Šta želiš? -Ovaj ključ.
Onaj koji si pokupila i džepa onog čoveka. Bezvredan je
bez ovog ključa.
Ali zajedno vrede četiri miliona u kriptovaluti
koju je onaj čovek nosio na fleš memoriji.
Ne znam ništa o tome. -Zašto je onda onda ova memorija bila u tvom džepu?
Ko si ti? -Radiš s nekim? -Nikad. Strogo sama.
Današ imaš partnera. Potreban mi je čovek od koga si ukrala ovo
da završi transakciju i napusti aerodrom s oba ovakva
bez da zna da je bio odžeparen pre nego što se ukrca na let za...
Sedam minuta. -Sedam minuta.
Oboje znamo da si dobar džeparoš.
Hajde da vidimo kako ti ide vraćanje u džep.
Očekuješ da to vratim nazad. -Znam da hoćeš.
Ti si lopov. Želiš novac. A ja mogu da ti ga dam.
Tvoj izbor. U igri si ili ne.
Dobro. Koji je plan? -Nadam se da znaš šta radiš.
Posle tebe.
Neće mi trebati ovo. Ne pušim.
Zadrži ga. Nešto po čemu ćeš me se sećati.
Itane, legura u tom ključu kojeg je maznula kupcu ne podudara se.
To je falsifikat. -Ne očekujem ništa manje.
Ali to ne menja naš cilj. Kupac mora da ode s oba ključa.
Reci, Lutere! Kuda da idem?
Bendži, spusti se niz stepenice ispred tebe i torba treba da je tamo.
Dobro. Tamo sam.
To je on. Tačno ispred vas.
Dobro, dobro. Izvini. Pomešao te je s nekim drugim.
Hant se igra s nama. Narode! Timovi od dva čoveka, raširite se.
Itane, naši američki prijatelji postaju pametniji.
Razdvajaju se i pretražuju aerodrom. Budi na oprezu.
Kako da te zovem? -Može Grejs? A ti?
Slušaj, Grejs.
Nismo samo mi zainteresovana strana.
Ako ti kažem da bežiš, beži. -Da bežim? Ovo postaje zanimljivo.
Bendži, imaš li torbu? -Našao sam je!
Unutra je cilindrični uređaj. Izvadiću ga.
Kako nam ide, Lutere? -Itane, kupac je u zoni čekanja iznad tebe.
Vrh pokretnih stepenica.
Sve jedinice idu u vašem smeru. Vašu lokaciju preplaviće agenti svaki čas.
Šta god da je to, aktivirao sam ga.
Izgleda da imamo pet minuta.
Takođe, izgleda da je nuklearna. -Koliko velika?
Dovoljno velika da zbriše ceo aerodrom.
Možeš li je deaktivirati? -Nemam alat!
Onda nađi. -Gde ću da nađem...
Je li ovo to gde bežimo? -Ne još. -Bendži, kako nam ide s bombom?
Hajde, hajde.
Gotovo! To je cilindarska šifra. Ima osam točkića.
14 slova na svakom točkiću. -1,5 milijardi mogućih kombinacija.
Manje-više. Bože. -Šta je sada?
Točkići. Formiraju poruku. U.R.DUNN.
Nema šanse. Još nismo gotovi. -Ne, Lutere, ne gotovi.
D-U-N-N.
To mi je prezime.
Zna ko sam.
Stani. Poruka je na displeju.
"Govorim bez usta, letim kroz vazduh bez krila. Šta sam ja?"
Nemam pojma. Šta je? -To je zagonetka. Ovo čudo se glasovno aktivira.
Želi da kažem odgovor. "Letim kroz vazduh..."
Eho! To je to! Nova poruka. "Bojiš li se smrti?"
Kakva je to zagonetka? -To nije zagonetka. To je psihometrijski test.
Što više pitanja odgovoriš, više će da zna o tebi.
"Bojiš li se smrti?" Ne!
Da li je upalilo? -Slagao sam. Zna. -Samo reci istinu. Reci je.
"Bojiš li se smrti?" Da! Ko se ne boji?
Zdravo.
"Šta se uvek približava ali nikad ne stigne?" -Stani, znam to.
Sat otkucava. -Zagonetke nisu moja specijalnost. Šta više da kažem?
Ponestaje nam vremena! -Eno ga. To je previše lako.
Izvini što ti smetam, Itane. Znaš li šta se uvek približava
ali nikad ne stigne? -Šta se uvek približava ali nikad ne stigne?
Sutra. -Šta? -Uvek se približava ali nikad ne stigne. Sutra.
Sutra. -Sutra. -Sutra! Sutra! Dobro, sledeće pitanje.
Daj mi robu. -Posmatraću. -Ne veruješ mi?
Lutere, šta se dešava?
Bez brige. Sve je pod kontrolom. -Sledeće pitanje.
"Ko ili šta ti je najvažnije?" -Reci.
Ali ako ja... -Nemaš izbora. Reci.
Moji prijatelji. Kopile.
Da li je on... -Jeste. Daj mi novac, daj mi ključ.
"Šta se povećava što više oduzimaš?" -Rupa. -Rupa. Briljantno!
Nemam više pitanja a ima još jedan točkić.
Kako da dam odgovore ako nemam pitanja?
To mora da je tvoj finalni test. -Imam 45 sekundi!
Šta sada? -Razmišljam. Ne pomeraj se.
U klopci sam. Treba mi izlaz odavde. Kuda da idem?
Imamo veći problem, Itane. Vrlo je moguće da niko neće otići odavde. -Šta?
Bomba je u sistemu za rukovanje prtljagom. Nuklearna bomba.
Pitanje koje sam ti postavio je deo šifre za njenu deaktivaciju. -Stani!
Zašto mi niste rekli? -Imao si pune ruke posla. Nismo hteli da te gnjavimo.
Slušajte me. Nuklearna bomba je nešto s čim morate momentalno da me gnjavite.
Koliko vremena? -Dvadeset sekundi. -Dvadeset sekundi?
Ima još jedna zagonetka. Radim na njoj. 15 sekundi!
Polako, polako. Koja je zagonetka?
Dok ja objasnim, svi ćemo biti mrtvi! -Hajde, Bendži.
Zašto uvek završimo u ovakvim situacijama? Deset sekundi.
Devet, osam, sedam, šest, pet...
SREĆNO
Bože. -Šta je? -Prazna je. -Kako to misliš, prazna?
Nema ničeg unutra.
Uzela je ključ. -Koji ključ? -Naš ključ. Pravi ključ. -Šta? -Lutere, nađi je.
Našao sam je. Ide k terminalu E.
Nemoguće. -Šta je? -Lutere, Bendži. Prekidajte. Izlazite!
Gde ćemo se naći? -Nećemo! Ova misija je obustavljena. Izlazite smesta.
Hante! Stani! -Vidite li ga? Gde je? -Izvini!
Izvini! Izvini!
Sklonite se! Maknite se s puta!
Maknite se! -Skloni se, skloni se!
On mora da je negde ovde.
Dođavola.
Ovde imamo kratkotalasni radio,
snimanje zvuka na magnetnu traku, monitore s katodnom cevi.
Nema više jedinica i nula. Ovo je kompletno analogna, oflajn sigurna soba,
zaštićena od našeg digitalnog Entiteta.
Odakle ovaj prenos dolazi? -Korona špijunski satelit iz Hladnog rata.
Nisam znao da još koristimo ta čuda. -Ne koristimo ih.
Dali smo ih Nacionalnoj meteorološkoj službi pre 20 godina.
Ovo je poslednji koji funkcioniše.
Hoće li nam ovo čudo pomoći da nađemo vašeg neznanog čoveka iz IMF-a?
Ništa to ne može, gospodine. Ali ovo nam je omogućilo da pratimo ovu ženu.
Viđena je s našim čovekom na aerodromu u Abu Dabiju.
Ko je ona? Gde je sada?
Ovde si jer je italijanska policija primila anonimnu dojavu
da će žena koja odgovara tvom opisu
stići popodnevnim letom iz Abu Dabija.
Ta žena je imala više pasoša kod sebe.
Ova se traži zbog prevare u Sankt Peterburgu.
Krađa dragulja u Antverpenu. Krađa umetničkih dela u Monaku.
Ucena u Milanu. Iznuda u Mumbaju. Ali ovaj mi je omiljen...
opiranje hapšenju u Riju.
Što me navodi da se zapitam,
koja si ti od ovih žena? -Nikad u životu nisam videla ovo.
Bili su u tvojoj torbici. I tvoja slika je u svakom od njih.
Mogu li da vidim? -Samo napred.
Da, to je neverovatna sličnost, ali ovo nisam ja.
Uporno vam ponavljam,
ja sam učiteljica iz Brajtona. Na odmoru sam.
U šta god da si umešana,
očito si stekla neke veoma moćne neprijatelje.
Da.
Dobro.
Njen advokat je ovde. -Moj advokat?
Sudijo Speci. -Izvinite. Ko ste vi? -Interpol.
Došao sam zbog hapšenja žene iz Abu Dabija.
Moraću da popišem stvari koje su bile kod nje u vreme njenog hapšenja.
Mogu li da vidim neku ispravu, molim?
Gde je ostatak? -Uveravam vas, ovo je sve.
Kako se zovete? -Otišla je iz Abu Dabija s određenim ključem. -Nije bilo ključa.
Bio je neobičan.
Ključ za koji biste mogli da pomislite da je privezak.
Ključ koji biste bili u iskušenju da ga okačite na lančić oko Amelijinog vrata.
Amelija? -Vaša žena. Majka vaše divne ćerke, Serene.
Ti nisi iz Interpola. -Jesam ako želim.
Mogu da budem bilo šta i znam sve.
Znam da ovo ne bi bio prvi put da ste se poslužili ukradenom robom.
Kartije narukvica. Oslobođeni ste sumnje,
ali obojica znamo da ste je dali svojoj ljubavnici, Valeriji.
21. avgusta. Njen 29. rođendan. -Ko si ti?
Moraću da vas pretresem, da budem siguran.
Pošaljite pomoć! Ovde je sumnjivo...
Vaša sekretarica više nije u životu.
Hvala, policajci.
Izvolite. Možete da čekate ispred. Hvala.
Ti. Ti si uradio ovo.
Ja sam pozvao policiju. Nisam im rekao za tvoju živopisnu prošlost.
To je tvoja greška.
Stavila si u džep onaj ključ drugom putniku pre nego što si uhapšena.
Razmenili ste detalje i dogovorili da se sastanete kasnije.
Trenutno neko tamo nema pojma da čuva taj ključ za tebe.
Nesvesni kurir. Savršen saučesnik.
Pretpostavljam da je čovek... srednjih godina?
Čovek koji ceo život čeka da ga primeti žena poput tebe.
Siroče. Veoma inteligentno. Inherentno snalažljivo.
Odrastanje u siromaštvu stvorilo ti žudnju za finije stvari.
Tuđe stvari.
Neko je video tvoj potencijal i pomogao ti da usavršiš svoje veštine.
Veštine koje su ti obezbedile život kakav si mislila da želiš.
Odeća po meri, fini restorani, luksuzni hoteli.
Veštine koje su te držale jedan korak ispred zakona,
do sada.
Ne možeš kriviti devojku što pokušava da nepošteno zarađuje za život.
Nisi imala pojma šta kradeš. Inače ga nikad ne bi ukrala.
Evo kako ćemo. Izvadi me odavde, i odvešću te pravo do ključa.
Imam bolju ideju. Reći ćeš mi sve.
Onda ću razmisliti da li da te izvučem odavde.
Sad počni od toga ko te je unajmio.
I ne laži me, jer ću da znam. -Ne znam ko me je unajmio.
Kontakt s klijentom je bio skoro u potpunosti elektronski. -Imejl? -SMS.
Enkriptovane? -Naravno. -Skoro? -Molim?
Rekla si da je kontakt s klijentom bio "skoro" u potpunosti elektronski.
Morala sam da pokupim u kafeu u Luksemburgu
kovertu. -Šta je bilo u koverti? -Karta za Abu Dabi.
I tvoja slika.
Naloženo mi je da te pratim na aerodromu. Ti bi pratio metu.
Rečeno mi je da će meta imati ključ i četiri miliona u kriptovaluti.
Ta memorija je bila beskorisna. Bila je prazna.
Biću isplaćena samo ako isporučim tvoju polovinu ključa.
I bilo ti je naloženo da ga isporučiš u... -Veneciju.
Zabava u palati Dukale. Sutra. Ponoć.
Očekuješ nekog? -Tvoje prijatelje s aerodroma.
Videla sam ih u hodniku pre nekoliko minuta.
Mogla si da kažeš nešto ranije. -Jurili su tebe, ne mene.
Perverznjače!
Ne, Grejs.
Ne, ne. Ona je moj klijent.
Hvala. Grejs.
Ne, ne.
Neću da se pomeram.
Žena je ukrala policijski auto. Tražim podršku.
Ne, ne! Sklonite se!
Izvinjavam se!
Ko tako parkira?
Grejs! Moraš da staneš. Grejs.
Stani. Slušaj. Pokušavam da ti pomognem! Grejs!
Dovedi mi je.
Jesi li dobro?
Ne, ne. Dobro smo.
Daj mi ruku. Polako, polako. U redu je. Polako.
Je li nešto slomljeno? Jesi li dobro? -Hante! Gotovo je!
Pusti devojku. Stavi lisice.
Evo. Stavi ih. Uradi to! -U redu je. Neće da puca u tebe.
Spustite oružje! -Specijalne operacije. On se traži zbog terorizma.
Spustite oružje! -Traži se zbog terorizma.
Dođavola, Dega, otarasi se tih žena. -Spustite oružje! -Hante, slušaj me.
Na misiji smo. -Nju pusti a njih stavi.
Začepi! Baci pištolj dole! -Bacite oružje smesta! -Sve je pod kontrolom.
U redu je! U redu je! -Smesta baci oružje!
Napadnuti smo! -Svi dole! Lezite dole!
Dole, dole! -U zaklon!
Ti ćeš da voziš. -Šta? Ne, ne! -Vozi, vozi. Pritisni gas.
Vozi, vozi.
Vozi, vozi!
Ulazi! -Dobra si. Samo ti teraj. Nemoj da staješ.
Auto, auto, auto.
U redu je. Stavi stopalo na kočnicu. Pokreni auto. Stani, stani.
Šta se dešava? -Završila sam. Neću da radim ovo. -Ljudi nas jure.
Tako je. Ti ćeš da voziš. Hajde.
Ko je ona osoba? -Nemam pojma.
Dobro si? -Biću kad ovo bude gotovo.
Čoveče.
U redu je.
Ima li neko da nas ne juri? -Moramo da se otarasimo ovog auta.
Skuteri! Dođavola.
Šta to radimo?
Pronalazimo novi auto.
Dobro.
Samo trenutak. -Da. -Hvala. U redu? -Da. -Spremna? -Spremna.
Dobro si? Izvini. Ovo je...
Nema veze. -Ne, ovaj auto, kako su ga oni... -Nema veze.
Ne, kako su ga naštelovali ponekad samo...
Idemo. -Potrebno mi je... -Idemo.
Saobraćajne kamere su identifikovale ženu preko prepoznavanja lica.
Ona je u žutom fijatu 500 sada. Jedinice su u poteri.
Voze žuti fijat 500.
Sad ste moji.
Izgleda da smo im umakli.
Hajde samo... Sklonite se!
Šta to rade?
Sklonite se s puta! -Beba, beba!
Šta? Ne, ne.
Vozi, vozi!
Idi pravo.
Skini stopalo s gasa. -Gorimo! -Ne, ne!
To su gume. Samo pokušaj da ideš pravo.
Drži se. -Zašto se okreće?
Dobro, dobro!
Ušla sam u štos. -Da.
Skreni desno. Tamo dole. Tačno tamo! -Hajde!
Moraš da ideš desno. Skreni desno!
Ko vozi? -Ti voziš. Vozi, vozi. Samo idi pravo. Vozi, vozi.
Samo nastavi pravo. Ili levo. Vozi, vozi. Dobro ti ide.
Panduri! Mnogo pandura!
Preuzmi volan. -Koči, koči.
Dobro, tvoj volan.
Pravo? -Desno, desno. -U redu.
Kuda sada? -Levo, levo.
Dobra si.
To je osoba.
Auto, auto. -Vidim ga!
Nagazi.
Drži se!
Šta se dešava? Kuda idemo? -Ne znam.
Koči, koči!
Ne mrzi me.
Grejs? Grejs!
Hajde, hajde.
Itane!
Hajde.
Znamo da Grejs ima jednu polovinu ključa.
Takođe znamo da će biti u Dukaleu u ponoć.
A sada imamo i prilično dobru ideju ko će da je čeka tamo.
Domaćin događaja je niko drugi do naš omiljeni
međunarodni trgovac oružjem i crnoberzijanka, Alana Mitsopolis.
Bela Udovica. -Zna li ona ko si zapravo ili i dalje misli
da si globalno ozloglašeni masovni ubica Džon Lark? -Ko kaže da nisam?
Zar ti nije ucenila glavu u Parizu?
Jeste. Ona i Itan su to rešili.
Nikad mi nisi rekao kako. -Možemo li da nastavimo, molim vas? -Da.
Pod pretpostavkom da dobijemo kompletan ključ večeras na zabavi,
i dalje ne znamo šta on otključava, pa moramo naći nekoga ko zna.
Pitanje je odakle da počnemo da tražimo.
Znamo da bomba nije sama ušetala na aerodrom.
Neko ju je stavio tamo. Neko ko radi za Entitet.
Ovo je sve što sam skinuo sa sigurnosnih kamera na aerodromu
do trenutka kad je sve poludelo.
A ovo je snimak s tvojih naočara s proširenom stvarnošću.
Svima na aerodromu sam odradio prepoznavanje lica.
Vidiš li nešto čudno?
Kao duh je. -Duhovi nemaju odraz.
Jedina osoba na aerodromu bez identiteta.
Jedini čovek koji se ne može naći nigde drugde na aerodromu
osim tog odraza. -On se briše.
U realnom vremenu.
Entitet. Štiti ga. -Video si ga, zar ne?
Nisam bio siguran.
Ko je on?
Neko za koga sam mislio
da je umro odavno. U drugom životu. Pre IMF-a.
Pre nego što mi je ponuđen izbor.
I u pravom smislu te reči, on me je učinio onim što sam danas.
Da li on ima ime? -Predstavlja se kao Gabrijel.
Znaš ga.
Niko ga ne zna.
Nema zabeleženu prošlost. Entitet se postarao za to.
On je mračni mesija. Entitetov izabrani glasnik. I on vidi smrt
kao poklon koji želi da podeli s ostatkom sveta.
Otkud znaš to? -Preostalo mi je nekoliko prijatelja u MI6.
Prijatelji koji se plaše da britanska vlada preuzima kontrolu nad Entitetom.
Svaki pokušaj suprotstavljanja smatrao bi se činom izdaje.
Zato što si dezauvisana, tvoji prijatelji su zvali
i tražili tvoju pomoć. -Znali su da Gabrijel služi Entitetu.
Znali su da je na putu za Istanbul
da nabavi jednu polovinu krstolikog ključa.
Pa sam ga pretekla.
A kad je Kitridž ucenio tvoju glavu,
otišla si u pustinju da se sakriješ.
Ali nekako su te lovci na ucenjene glave pronašli. -Da.
Da li su ti prijatelji rekli šta ključ otključava?
MI6 sumnja da on nekako vodi da izvornog koda Entiteta. -Izvorni kod.
Kad si planirala da mi kažeš ovo? -Kažem ti sada.
Tvoji prijatelji u MI6, kako su te kontaktirali?
Da li si razgovarala s njima? Licem u lice? -Dezauvisana sam.
Nisu smeli da rizikuju da se lično sretnemo, pa sva komunikacija...
Bila je elektronska. Digitalna.
Ne. Ne možemo biti sigurni da je to bio Entitet.
Ne možemo biti sigurni da nije.
Ne možemo biti sigurni da je bilo šta stvarno izvan ovog razgovora.
Niko od vas ne treba da bude ovde. -Itane... -Ne.
Ne znaš ti Gabrijela. Ja ga znam.
Ne uživa on u ubijanju već u patnji koje ono izaziva.
I zna da je najbolji način da dođe do mene preko svih vas.
A ako me Gabrijel zna... -Zna i Entitet.
Postoji razlog zašto me želi ovde.
Postoji razlog zašto vas želi ovde. Želi vas ovde.
"Ko ili šta ti je najvažnije?
Ne. Morate da idete. Morate svi da idete.
Itane, šta ako želi da odemo? -Kao što si nas ti naterao da napustimo aerodrom.
Šta ako te želi samog na toj zabavi večeras? -Onda idem sam.
Bar ne moram da brinem o svima vama. -Zato i nisam htela da ti kažem.
Itane, igraš četvorodimenzionalni šah s algoritmom.
Entitet zna ko smo. Svaki potez koji napravimo, verovatno ga je uzeo u obzir.
Šta god da uradimo, moramo pretpostaviti da računa na nas da to uradimo.
Ako hoćeš da pobediš ovo čudo, moraš početi da razmišljaš kao ono.
Hladno, logično, neemotivno.
Ako taj ključ stvarno pruža kontrolu nad Entitetom,
Gabrijel je poslednja osoba na Zemlji koja bi trebalo da ga ima.
U pravu je, Itane. Gabrijel ne sme da ima taj ključ.
I život nijednog od nas ne sme biti važniji od ove misije.
Ja to ne prihvatam.
Prvi put sam u Veneciji.
I ja.
Da te častim pićem? -Čekam nekoga. -I ja.
Možemo da čekamo zajedno. Ja sam Gabrijel. -Kako ti kažeš.
A ti si Grejs.
Nemam ga kod sebe. -Ne bih to ni očekivao.
U svakom slučaju, nisam ovde zbog ključa.
Šta želiš? -Dok čekamo ispričaću ti pričicu.
Ti očito nisi osoba koju sam došla da sretnem. -To je tvoja priča, Grejs.
Znam kako se završava.
Daj da te častim pićem i možda možemo da promenimo to.
Hajdemo na zabavu.
Izvinite, gospodine.
Za mnom.
Važno je da razumeš da nisi jedinstvena. Pre 30 godina...
Zvala se Mari. Prva od mnogih žena
koje su verovale našem zajedničkom prijatelju.
Žene koje sve imaju nešto što on želi.
Žene koje su duboko zaglibile, ili im on tako kaže.
Zvuči poznato? -Šta se desilo s Mari?
Ista stvar koja se dešava svim ženama koje on koristi,
kao i bilo kome ko dodirne taj ključ.
Nebitno mu je da li ljudi prežive ili umru. Bitan mu je samo njegov cilj.
A trenutno, jedino što mu stoji na putu si ti.
Zašto da ti verujem? -Ne treba.
Zakoračila si u svet laži, Grejs. Ništa nije tačno što bilo ko kaže.
Samo upamti to kad ti obeća da će te zaštititi. -Grejs.
Prošlo je mnogo vremena, Itane.
Trebalo je da me ubiješ kad si imao šansu.
Dobro veče, narode. Pa to je Džon Lark.
Osim što nije, zapravo.
Ali dok ne budeš spreman da mi kažeš svoje pravo ime, poslužiće i Lark.
Drago mi je što te vidim, Alana.
A ti si Gabrijel, pretpostavljam. Čula sam tako malo o tebi.
Mnogo si zgodniji uživo.
I takav gospodin.
A ti mora da si Grejs.
Treba li da te znam? -Verujem da imaš nešto za mene. -Ti si me angažovala.
Pažljivo sam te izabrala.
Nemoj!
Ti nemoj.
Nije kod nje. -Gde je?
Na poslednjem mestu gde biste se setili da pogledate.
Zašto ne odemo gore i popijemo piće?
Kuda ćete? Ovo je privatna zabava. Ne možete da uđete.
Dođavola. -Kao što većina vas zna, ja sam samo posrednik.
Povezujem kupca i prodavca. Nekad zbog novca,
nekad zbog informacija, ali uglavnom zbog prijateljstva.
Samo želim da se svi lepo slažu.
Sa mnom, pogotovo. Ali svet se menja.
Istina nestaje. Rat dolazi.
A ključ svetske dominacije je, od svih stvari, ključ.
Ključ sposoban da kontroliše Entitet.
Ključ za koji bi bilo koja vlada na svetu
dala nenormalnu svotu novca da ga se dokopa.
A neki od mojih najdražih prijatelja,
u ovom slučaju, svaka veća nuklearna sila i šačica malih,
zamolili su me da isporučim ovaj ključ. -Naravno, ako stvarno nađeš ključ,
bićeš primorana da se suočiš s nemogućom dilemom.
Kome god da daš ključ biće ti zauvek dužan.
Ali za ostatak sveta, bićeš neprijatelj. -Ona mi se sviđa.
U kakvom si odnosu s njim?
Gabrijel predstavlja drugu zainteresovanu stranu.
Zapravo, ovu zabavu je organizovala ta zainteresovana strana.
Moglo bi se čak reći da je ova zabava ta zainteresovana strana.
Da li je ovo... -Entitet.
I tako se radnja zakuvava.
Da li da dam ključ jednom od mojih starih prijatelja,
ili da ključ i sudbinu predam Gabrijelu i njegovoj paklenoj mašini?
Otkud tolika ubeđenost da ćeš dobiti kompletan ključ?
Ti imaš jednu polovinu. -A ona zna gde je druga polovina.
Pod pretpostavkom da ga se možeš dokopati,
zašto jednostavno ne zadržiš ključ i svu tu moć za sebe?
Zato što ona ne zna šta on otključava, kao ni mi ostali.
Svidelo se to tebi ili ne, moraš da izabereš kupca.
Neukusno je sročeno, Lark, ali istina je.
Naravno da znam šta otključava.
A šta on nudi za ključ?
Kao što sam objasnio Grejs ranije, nisam ovde ni zbog kakvog ključa.
pošto ću imati obe polovine u rukama sutra.
Zašto si tako siguran u to?
Nemate pojma o moći koju predstavljam.
Hiljade kvadriliona proračuna u milisekundi
suptilno manipulišući umovima milijardi
istovremeno raščlanjujući svaki mogući uzrok i posledicu,
svaki scenario, koliko god neverovatan,
u veoma stvarnu mapu najverovatnijeg ishoda.
I uz samo nekoliko promena u sadašnjosti,
budućnost je gotovo sigurna.
Ključ će mi doći. Sutra.
Orijent ekspresom koji ide za Insbruk. -Insbruk? -Ono zna.
Zna da si već izabrala kupca.
Zna da nameravaš da spariš dve polovine ključa
u očajničkoj želji za kontrolom.
Međutim, obećano mi je da će kompletan ključ
ležati pred mojim nogama, pod uslovom da neko umre večeras.
Ko? -Ona.
Ili ona.
A ti ćeš biti svedok, Itane. Ključ će biti moj, a ja ću ispariti,
kao dim u uraganu. Ali tek nakon što umre neko do koga ti je stalo.
Zapisano je.
Vidite šta je ovo, zar ne?
On se boji. Ono se boji.
Nekako ono zna da smo blizu. Zašto bi ti inače bio ovde?
Pomozi mi. Pomozi mi da kompletiram ključ, i ubiću ovo čudo.
Ono zna svaku tvoju tajnu, Alana. -Ne slušaj ovog fanatika.
Pomozi mu i ti ćeš da umreš. -Pomogneš li njemu svi će da umru.
Vidimo se sutra.
Alana?
Njemu je sudbina zapečaćena. Hoćemo li i tebi da je zapečatimo?
Alana.
Izvini, Lark.
U ime starih vremena, dozvoliću ti da biraš koju ćemo.
Ilsa ili Grejs. -Ubij ga, Zola. Ubij ga. Smesta ga ubij!
Izbor je na tebi, Alana.
Mada, podsetiću te, Grejs zna gde je polovina ključa.
Ako se nešto desi bilo kojoj od njih,
ne postoji mesto na Zemlji gde ćete ti i tvoj Bog biti bezbedni od mene.
Ne postoji mesto na koje neću otići da te ubijem. To je zapisano.
Drago mi je što sam te video, prijatelju stari.
Vidimo se uskoro.
Napravila si užasnu grešku. -Moj život je u opasnosti ovde.
Moram da budem u tom vozu sutra.
I moram da imam taj ključ.
I nebitno mi je kako ću doći do njega.
Ne mrdaj.
Beži što dalje možeš.
Šta koji...
Grejs!
Lutere, Bendži, ako me čujete, treba mi nadzor.
Grejs napušta Dukale pešice. Kod nje je ključ.
Ovde smo. Reci. -Morate da je nađete. Gde je ona?
Dođavola! Izgubio sam sliku. Treba mi drugi satelit.
Hakujem ruski špijunski satelit Zenit-4.
Živo sranje, ali poslužiće.
Ovuda!
Kuda da idem? Hajde, hajde. -Čekaj. -Požuri.
Ona je severno od tebe, prelazi most. -Ponovi, Bendži.
Samo idi na sever. Ona prelazi most.
Itane, idi kroz prolaz s tvoje desne strane.
Vidim ga! -Niz tu usku uličicu i skreni levo.
Gubim sliku opet. -Tražim drugi.
Entitet eliminiše satelite brže nego što ja mogu da ih uhakujem.
Bendži, ne vidim je. Gde je?
Niz usku uličicu i skreni levo. -Dobro, razumem.
Skreni desno. Izvini, moja greška. Mislio sam levo. Drugo levo. -Bože.
Itane, veza nam je provaljena. Pričaš s Entitetom!
Skreni levo. Skreni desno. Idi mostom s tvoje leve strane.
Itane, to nisam ja! Čuješ li? -Itane, javi se.
Niz uličicu s tvoje leve strane. Skreni levo. Skreni desno.
Pokušaj da ponovo uspostaviš vezu. -Kuda ćeš ti? -Da probam da nađem Itana.
Idi do kraja uličice i skreni desno.
Itane, vidim Grejs oko 800 metara ispred tebe. Idi tim prolazom.
Stani! Nemoj tuda! -Zašto? Kuda? Levo ili desno?
Nebitno. -Kako to misliš, nebitno? Gde je ona?
Ona je na putu k Minič mostu
gde je Gabrijel čeka. Nećeš stići tamo na vreme.
Ali ti možeš, Ilsa.
Znam šta ti je najvažnije, Itane. -Ovo nije Bendži. -Ne, nije.
Ali ti si gotov.
Nek ti bude.
Nadao sam se da ćeš to biti ti.
Žao mi je. Zaboravila sam ti ime. -Luter.
Bendži.
A njeno? -Ilsa.
Da li ste bili bliski? Ti i ona. -Na naš način.
Zbog mene je mrtva. -Ne. Zbog nje si ti živa.
I to je istina. -Ne znam kako da se osećam zbog toga.
Verovatno nikad nećeš ni znati.
Tako mi je žao.
Ako mogu nekako da pomognem...
To je ono o čemu bismo voleli da razgovaramo.
Za malo više od tri sata,
očekuje se da Bela Udovica bude u Orijent ekspresu za Insbruk
gde je čeka kupac za preuzme kompletan i verifikovan ključ.
Ali ona nema kompletan ključ. -Ta Udovica nema.
Ali naša bi mogla da ima. -Šta je to?
Tvoja šansa da budeš neko drugi. -Ne razumem.
Nećemo da te lažemo, Grejs. U gadnoj si nevolji.
Nikakvi lažni pasoši neće te izvući iz ovoga.
Vlade znaju ko si. -Bela Udovica zna. -I Entitet zna.
Tvoja budućnost se svodi na tri opcije sada. -Zatvor. Smrt.
Ili izbor. -Izbor? -U nekom trenutku,
svako od nas je bio u sličnoj situaciji kao što je tvoja.
I svakome od nas je ponuđen izbor.
Isti izbor koji nudimo tebi sada. -Koji je?
Da pođeš s nama.
I da budeš duh.
Čekaj, čekaj. Stani, stani.
Nisi valjda ozbiljan? -Rekla si da ćeš sve uraditi da pomogneš.
I ti skočiš s voza s ključem? -Da. -Ti.
Ne mi. -Da. -A šta se desiti sa mnom?
Pritvoriće te Tajna služba,
najverovatnije isti ljudi koji me jure još od Abu Dabija.
Ubrzo nakon toga, čovek će doći da te vidi. Njegovo ime je Judžin Kitridž.
Reći ćeš mu da sam te ja poslao, da sam ti dao izbor,
i da si ti odlučila da prihvatiš.
A ti veruješ tom Kitridžu? -Verujem da će prepoznati tvoju vrednost.
Želeće da te iskoristi. -A nakon toga, šta sledi?
Ovo? Kada ću dobiti svoj život nazad? -Kakav život?
Stvarno to mislim, Grejs. Kakav život? Živeo sam taj život. Svi smo ga živeli.
Niko nas ne tera da radimo ovo, Grejs. Ovde smo jer želimo da budemo.
Odradiću vam to samo jednom. Pomoći ću vam da nađete ključ
i vaše prijatelje, obrišite mi dosije.
Novo ime, malo novca za trošak... -Bićeš mrtva.
Bez tima, tvoj život se neće meriti u godinama ili mesecima.
Meriće se u satima. -Ali ako ostanem, biću bezbedna.
Zaštitićete me, zar ne? -Da. -Ne.
Ne mogu da ti obećam to.
Niko od nas ne može.
Ali kunem se da će mi tvoj život
uvek biti važniji od mog.
Ti me čak ni ne poznaješ.
Kakve to ima veze?
Spakovao sam ti bejs padobran i spidglajder,
u zavisnosti kako moraš da napustiš voz.
I modifikovao sam našu vezu da koristi radio s nebeskim talasima.
Ne tako pouzdan kao satelit, ali potpuno analogan, imun na Entitet.
Kapiram. -Ovde te ostavljam.
Ovo je drajv od laptopa koji sam koristio sinoć.
Ako postoji i najmanji trag entitetovog kodiranja na njemu, naći ću ga.
Ali biće mi potrebno sve što imam.
Moram da radim totalno van mreže na mestu gde Entitet ne može da me nađe.
Moram da idem.
Razumem. -Sada...
Moram nešto da te pitam.
Ne kao partner, već kao tvoj prijatelj.
Koji je tvoj cilj? -Da ubijem Entitet. -A da ubiješ Gabrijela?
On zna šta ključ otključava.
Treba nam živ. Nisam zaboravio to. -Hoćeš li se i dalje sećati toga
kad ga gledaš u oči?
Razmisli. Zašto bi inače Entitet želeo da on ubije nekoga do koga ti je stalo?
Svi ostali misle da mogu da kontrolišu Entitet. Samo ti želiš da ga ubiješ.
U nekoj verovatnoj budućnosti, ono te vidi kao pobednika, Itane.
I boji te se. Boji se da ćeš Gabrijela uhvatiti živog
i da ćeš ga naterati da ti kaže šta ključ otključava.
Verujem da računa na jedan od ova dva verovatna ishoda.
U jednom ishodu, ti umireš u tom vozu.
U drugom ishodu, ubijaš Gabrijela.
U oba slučaja, Entitet pobeđuje.
Lutere...
Mislim da si u pravu. -Uzmi ključ, izađi iz voza živ.
Ne ubijaj Gabrijela. I nemoj, ponavljam,
nemoj da menjaš plan. -Itane!
Šta je? Šta se desilo? -Crkla je. -Kako to misliš da je crkla? -Spržena.
Napravio sam masku Udovice za Grejs,
ali onda je pregorela usred pravljenja tvoje. -Možeš li da je popraviš?
Nema šanse. Da imam nedelju dana, ne bih mogao da je popravim.
Udovičin voz kreće za jedan sat.
Itane. Moraš da ideš bez nje.
Nipošto. Tražiće Itana i Grejs na stanici.
Ta maska je bila njegova ulaznica u voz. -Šta to znači?
Grejs mora da ide bez mene. -Šta mora? -Šta moram?
Naći ćeš drugi način da me ubaciš u voz.
Samo mi treba krivina gde on ide dovoljno sporo da naskočim.
Stani, stani. Ne očekuješ valjda da idem sama? -Ne, nećeš to sama.
Ti uradi sve kako smo planirali. Dokopaj se Udovičine polovine ključa,
verifikuj ga pomoću našeg. Ali on je bezvredan sam po sebi.
Ipak moramo da se nađemo s kupcem
i nekako ga navedemo da nam kaže šta ključ otključava. -Kako? -Kako?
Snaći ćemo se. -Trebaće mi još nekoliko detalja.
Oni uglavnom smetaju.
Možeš ti ovo, Grejs. Samo uzmi ključ i čekaj.
Doći ću po tebe.
Itane, ako će Grejs da uđe u taj voz,
mora da stavi masku i krene odmah.
Obećaj mi da ćeš biti u tom vozu.
Biću tamo, bez obzira na sve.
AUSTRIJSKI ALPI
Imamo doušnike koji pokrivaju aerodrom, železničku stanicu i plovne puteve.
Grejs neće izaći Venecije a da mi to ne znamo.
Reci, Bendži. -Bez brige, Itane.
Voz ide po redu vožnje, a ti si nekoliko minuta poranio,
pa imamo dosta vremena. -Siguran si? -Da, gledam u voz trenutno.
Trebalo bi da uspori zbog krivine za tačno dva minuta.
Samo pomozi da budem tačan i na pravom putu, po svaku cenu.
Hoću. Videćemo se na dogovorenom mestu.
Itane, to je tvoj voz! -Vidim.
Treba da se približava krivini sada.
Ne deluje da usporava.
Kako možemo da budemo sigurni da je on ovde? -Zato što je ona ovde.
Šta ako je on imao dobar razlog?
Ko? -Hant. Šta ako je imao dobar razlog da se odmetne?
On se uvek odmetne. On i njegova vesela ekipa šaljivdžija i cirkuskih nakaza.
Oni to samo i rade. -Šta ako su oduvek imali dobar razlog?
Šta bi radio s ključem da ga imaš?
Ključ koji može da baci svet na kolena.
Predao bih ga nadređenima.
Pomisli šta bi mogao da uradiš s tolikom moći.
Ne bi oklevao? Ni sekundu? -Ne. -Zašto ne?
Jer je to prevelika moć za jednog čoveka.
Upravo tako. -To je prevelika moć za bilo koga.
I možda je to ono što Hant misli.
Počinjem da se pitam na čijoj si strani, Dega.
Kad je u pitanju kraj sveta,
na svačijoj, pretpostavljam.
Propustio sam voz. -Propustio si voz! Kako si propustio voz?
Šta misliš kako? -Gabrijel. Sjajno. Šta ćemo da radimo? -Ne paniči.
Idem za njima. Ti me samo ubaci na taj voz.
Kako da te ubacim u voz?
Auto-pilot aktiviran.
Molim te ne uznemiravaj me pre sastanka.
Gde si, Itane? -Alana? Sve u redu?
Alana, jesi li dobro? Alana?
Alana!
Presvukla si se. -A ti nikad nećeš.
G. Kitridž.
Kitridž. -Ti nisi Alana Mitsopolis.
Nemoguće. Alana koje se ja sećam bila je ovoliko visoka,
pila je toplu čokoladu u parku Tiljerije sa svojom majkom.
Pariz! -Znam.
Pariz. -Hoćemo li? -Da.
Reci, Bendži. -Ostani na toj putanji a ja ću da te usmeravam. -Razumem.
U ime moje vlade, nevoljno sam spreman da prihvatim vaše uslove
u zamenu za kompletan i verifikovan ključ. -Da, što se tiče toga.
Iako smo se dogovorili da vam damo kompletan ključ,
imali smo mali problem. -Ne, nismo.
Samo su se moji uslovi promenili
donekle.
Očito moram da te podsetim na moj dogovor s tvojom pokojnom majkom.
To je dogovor koji joj je pomogao da ne umre u zatvoru.
Vašem podlom porodičnom carstvu dozvoljeno je da nastavi
pod uslovom da prvenstveno služi našim zajedničkim interesima.
Čim predamo ključ,
ostale sile momentalno će postati naši neprijatelji.
U tom slučaju, trebaće mi još nešto od tebe, unapred. Za mene.
Slušam. -Zola, da li bi mogao da me sačekaš u baru?
UJEDINJENO KRALJEVSTVO VELIKE BRITANIJE I SEVERNE IRSKE
Ovu. -Znaš je? -Teško ju ne primetiti.
Da je upoznaš, video bi da ima nekoliko dobrih osobina.
Šta ne znam za nju?
Odradila sam po... Ona je odradila posao za mene, i...
Treba da je zaštitiš. -Od koga da je zaštitim?
Od svih.
Uključujući i mene. I niko ne sme da zna da je ja štitim. Čak ni Zola.
Zapravo, kad se sledeći put sretnemo, neću se ni sećati ovog razgovora,
Ti mora da si ona koja zovu Pariz.
U tvojoj poruci je pisalo da imaš ključ. -Rekao sam da će ključ biti u ovom vozu.
Razmena se dešava ovog trenutka. -Znamo.
Onda znaš da ti neće biti teško da se otarasiš čoveka koji ga preuzima.
Ni za koga mi nije teško. -Možda misliš da znaš šta ključ otključava,
ali ne znaš gde je brava, ne tačno.
I ako se nešto desi meni, taj ključ je bezvredan.
Sad mi ispričaj priču.
Gde je voz? -Na pravom putu si, ali moraš da ideš brže.
Idem brzo koliko mogu! Kad da počnem da idem nadole? -Uskoro.
Veštačka inteligencija koju je naš agent ukrao, pretvorena u oružje,
može se poslati bilo gde u svetu preko satelita.
Može probiti bilo koju zaštitu mreže, nevidljivo obaviti dodeljeni zadatak,
a onda se samouništiti, ne ostavljajući trag.
Savršen tajni operativac.
Uspeli smo da pošaljemo ranu kopiju veštačke inteligencije
u najnoviju rusku podmornicu. -Super-tajna klase Akula.
Zvali su je Sevastopolj.
Misija je bila samo da se sabotira stelt odlika Sevastopolja
kako bi mogli da je tajno detektujemo.
Cilj veštačke inteligencije bila je sonarna sfera podmornice
u srcu njenog odbrambenog sistema.
Iz nama nepoznatih razloga,
veštačka inteligencija se odmetnula i...
i preterala.
Smrznuta tela posade nađena su narednog proleća,
u plutajućim fragmentima leda. Dve polovine ključa su misteriozno nestale.
Sevastopolj je izgubljen. Niko ne zna gde.
Tačno znam gde je.
Postarao sam se da budem jedini čovek na Zemlji koji to zna.
Takođe znam da se kasniji pokušaji da se veštačka inteligencija učini poslušnom
samo otežali kontrolu.
Pobunila se, prepravila se i evoluirala u Entitet.
I samo korišćenjem originalnog izvornog koda Entiteta
može biti kontrolisana ili uništena. -A zašto to treba da nas brine?
Ne bi bio ovde da nisi zabrinut.
Hajde da budemo otvoreni, važi? Obojica znamo šta ključ otvara,
i obojica znamo da je tajna kontrole Entiteta
zakopana duboko u memoriji Sevastopolja.
Zajedno s dokazom koji bi te povezao s potonućem te podmornice.
A pošto niko od nas ne želi da je neko drugi pronađe,
zašto ne formirati savez? -Savez? -Zamisli,
fantastične računarske sposobnosti Entiteta u kombinaciji s apsolutnom moći
američkog vojno-industrijskog kompleksa.
Vredi da se razmotri.
Naravno, pojedini vladini zvaničnici,
oni s zastarelim idejama o patriotizmu, trebalo bi da budu uklonjeni.
Da razjasnim.
Želiš da formiraš osovinu s Entitetom,
očistiš svoju vladu od konzervativaca
i stvoriš novu superdržavu da vladaš svetom.
Ali, znaš, za opšte dobro.
I siguran si da si jedina osoba na Zemlji
koja zna gde je Sevastopolj.
Jedina.
Izdaćeš nas. I reći ćeš Itanu Hantu sve što si saznala.
Zato što ti je poštedeo život.
Onda je dogovoreno. Dodaću imunitet i novi identitet za Grejs u naš dogovor.
Samo treba da uneseš svoje bankovne podatke.
TRANSFER 100 MILIONA DOLARA DETALJI O PRIMAOCU PLAĆANJA
DEŠIFROVANJE BLOKČEJNA
Jesmo li završili? -Da.
Trenutak istine.
To je stvarno to. -Donela si pravu odluku.
Ovaj ključ...
promeniće svet.
Bendži, mora da sam negde pogrešno skrenuo.
Ne. Ne, to je to. -Šta? Kako ovo može biti to?
Možeš da vidiš voz, zar ne? -Da. Vidim voz. Šta s tim?
I imaš padobran. -Imam padobran?
Šta očekuješ da uradim? -Znaš... skoči.
Da skočim? -Da. -Bendži, to ne funkcioniše tako. Nisam dovoljno visoko.
Svuda vire izbočine.
Udariću o njih pre nego što se padobran otvori!
Čak i da uspem da otvorim padobran,
ne znam da li mogu da preletim dolinu,
presretnem i bezbedno se spustim na voz u pokretu!
Čuješ li? -Da! Čujem! Samo pokušavam da ti pomognem.
Vrati se korak unazad i saberi se!
Zato što sam pod velikim pritiskom sada!
Razmišljaj.
Šta da radim?
Moram da se maknem s ove planine.
Jesi li uspeo? Da li si dobro? -Pokušavam da se maknem s ove planine!
100% ZAVRŠENO Prihvati Odbij
Alana? -Upravo sam imala čudan predosećaj
da ključ nije jedina stvar koju prodajem.
Ne razumem.
Spavaću bolje ako znam da je sada u pravim rukama.
Zbogom, g. Kitridž.
Bilo mi je zadovoljstvo videti vas opet. -Takođe. -Ne ispuštaj ga iz vida.
Čuvaj ga dok ne stignemo do stanice.
Alana? -Ne brini za mene, Zola.
Alana? -Ko bi drugi bio?
Ključ.
Gde je ključ? -Ona ima ključ. -Ko? -Ona druga!
KOČNICA ZA SLUČAJ OPASNOSTI
Skloni se! S puta!
Molim te! -Okreni se! -Molim te. Dobro. -Svi napolje! Smesta!
Vidim voz! Mislim da neću uspeti.
Ključ.
Ključ! Ili dobijaš sledeći.
Na sto.
Ubij je.
Grejs!
Itane!
Jesi li dobro?
Da li si ti dobro?
Ključ! -Reci mi da imaš ključ. -Gde je ključ? Samo što je bio ovde.
Mi smo u vozu bez kontrole! -Znam. -Ja idem za njim. Ti...
Ti zaustavi voz. -Dobro. Šta? Ne! Stani! Kako da uradim to?
Snaći ćeš se! -Šta?
Oprostite. Jedan čovek je upravo prošao ovde. Bio je jedan čovek.
G. Kitridž?
Gospodine, šta radite ovde? -Nisam ovde. Ali vi jeste.
I ukoliko ne želite da sortirate neisporučena pisma u pošti sutra,
uradićete ono što vam kažem.
Znam šta ključ otključava, Itane.
Ja sam jedini koji zna.
Hante!
Hante! Nemoj da si uradio to!
Baci nož! Spusti ga dole! Rekao sam da ga baciš!
Uradi to!
Ustani!
Dobro! -Baci taj prokleti nož! -U redu je.
Uhvati njega! Drži ga na nišanu! Njega želite.
Dega! -Moj je. -Njega želite.
Zabole me za njega, Hante. Tebe želim! -Ne!
U redu je.
Slušajte me. Svi u ovom vozu će umreti
ako ne uradite tačno onako kako kažem.
Dame, gospodo! Izvinite. Idite...
Svi u zadnji deo voza!
Grejs.
Nisam mogla da ga zaustavim.
Niko ne može. Hajde. -Itane, ključ! -Grejs, u redu je. -Ja sam kriva.
Ako se nešto desi... -Imam ga. Mi ga imamo.
Itane!
Kako to misliš, izgubili ste ključ? -Požurite! Svi požurite!
U sam kraj voza! U sam kraj!
Šta se dešava?
Pošto niste ovde, gospodine, to ne treba da vas brine.
U sam kraj!
Itane! -Grejs! Grejs!
Moraćeš da skočiš. -Šta, da skočim? -Samo skoči! Hajde!
Bože.
Gorim! Ugasi je! -Ne mrdaj!
Ugašena je.
Drži se!
Trči, trči! Trči, Grejs!
Drži se.
Imam te. Ne gledaj dole.
Rekao sam da ne gledaš dole. Gledaj u mene.
Sada ću da skočim preko a ti ćeš da čekaš ovde.
Grejs, moraš da pustiš. Moraš da me pustiš.
Moraš da me pustiš da skočim preko ili ćemo da umremo. Veruješ li mi?
Verovaćeš mi ili ne? Moraš da mi veruješ.
Grejs.
Dobro. Hajde, Grejs.
Daj mi ruku. Moraš da skočiš. Ne gledaj gore! Gledaj u mene.
Veruj mi, neću dozvoliti da padneš. Obećavam.
Skoro smo uspeli. Hajde. Neću dozvoliti da padneš!
Skoči, Grejs, skoči! Moraš da mi veruješ! Skoči, molim te!
Ne gledaj dole.
Slušaj me veoma pažljivo. Podići ćemo te zajedno.
Grejs!
U redu je. U redu je.
Idi preko mene. Idi, idi.
Hvala, Lutere. -Šta je to? -Spidglajder.
Naš izlaz iz ovog voza.
Itane! Itane!
Tačno je. Rekao mi je...
da ću ga izdati.
Tačno je.
Zašto si mi poštedeo život?
Ne, ne... Ne daj se.
Znaš li šta je ovo?
Šta otključava?
Sevas...topolj.
Sevastopolj? Grad Sevastopolj na Krimu.
Gde? Gde u Sevastopolju?
Podmornica.
Sevastopolj.
Srećno.
Oni će doći, Itane.
Hvala.
Šta je?
Šta? -Može da ponese samo jedno.
Razumem. -Grejs. -Itane, u redu je.
To je bio plan. Imaš ključ. Moraš da ideš.
Grejs.
Hante? -Idi. -Hante? -Idi! -Hante!
Ne, ne! Hante!
Skloni se!
Ne. Ne. Imam puls. Hajde. Ne daj se.
Ovako je bolje, zar ne?
Licem u pravo lice? -G. Kitridž.
Itan Hant kaže da ste čovek kome mogu da verujem.
Stvarno? -Takođe je rekao da ćete mi ponuditi izbor.
Zanimljivo. -Prihvatam.
Ne možemo da pobegnemo od prošlosti.
Neki od nas su osuđeni da je ponavljaju.
Grejs možda veruje da si je spasio od njene sudbine,
ali obojica znamo da si joj samo kupio vreme.
Ali to je obrazac, zar ne? Breme s kojim moraš da se nosiš.
Što se više zbližiš s nekim,
utoliko ti je teže održati ga u životu.
Hvala bogu.
Novi dan donosi novi teret.
Ključ je samo početak.
Kuda god da vodi, šta god da treba da se tamo stigne,
moraćeš da uradiš to sam.
Ako ne uspeš u svojoj misiji, Entitet pobeđuje, Gabrijel pobeđuje,
a svet će platiti najveću cenu.
Ako neki član tvog tima bude uhvaćen ili ubijen,
njihova žrtva biće uzaludna. Stoga požuri.
Nema mnogo vremena.
Svet ne zna to, ali oni računaju na tebe.
Srećno, Itane.
Preveo: Bambula
NEMOGUĆA MISIJA: ODMAZDA PRVI DEO