BERINGHAVET
58° 31' 00,8 " N, 176° 13' 12,6" V
29. FEB, KL. 12.01 ANADYR-TID
Oppdragsrapport.
Russisk u-båt K599 Sevastopol.
Operasjon: Podkova.
Dag 74.
Forsvarssystemet med aktiv læring vi tester
fungerer stadig feilfritt.
Man kan til og med si...
...mirakuløst.
Vi reiser under nordpolisen med dødregning og er fem dager hjemmefra.
Etter 25 000 nautiske mil
har Sevastopol nærmet seg alle mariner i verden
fullstendig uoppdaget.
Podkovas stealth-egenskaper har overgått alle forventninger.
Vi er nå det mest moderne innen krig.
Den frykteligste drapsmaskinen laget av mennesker.
Og vi er umulige å finne.
Kaptein, vi har en undervannskontakt, Semjon-83.
Den sender ut signalene til en amerikansk u-båt.
Peiling 130°, kjører framover.
Vaktsjef, bemann kampstasjonene stille.
Dekksoffiser, skipsstatus?
Skipsdybde, 50 meter. Bunn, 72 meter.
Klaring til iskappe, 21 meter.
- Avstand til dypvann? - To kilometer.
Aleutiske dyp om seks minutter.
Avstandsmåling. Ror, venstre 15 grader.
Stø kurs 100°.
Kjør opp med laveste fart.
- Kapteinen har kommando. - Ror, ai!
Kommer til kurs 100°.
Stødig på kurs 100°.
Våpenoffiser, avstand?
Skyteberegningen gir en avstand på 15 000 meter.
Sir, det gir ingen mening. Signaler så sterke og klare?
Han må være nærmere enn det.
Kaptein, skyteberegningen skiftet til 10 000 meter.
Ingenting beveger seg så fort.
Alle beregninger stemmer. Avstanden er riktig.
- Fullt ror til kurs 270°. - Ai.
Vi drar mot dypt vann.
Kontaktpeiling 160°.
Peilingsgrad null?
Han er der, snur igjen.
Han ser oss.
Umulig. Vi er usynlige.
Våpen, kjør diagnose på sonar- og brannkontroll. Det er noe muffens.
Han fyller torpedorørene med vann!
Torpedorom. Lad alle torpedorør.
Ai, sir.
- Kontroller! - Sikret foran!
- Akter sikret! Inn med torpedoen! - Inn!
Torpedorør ladet.
Han har åpnet ytterlukene!
Våpen, fyll rør én til fire og åpne ytterlukene.
Angi skyteberegning i rør to.
Ai, kaptein. Gjør rør to klart på alle måter.
Kaptein, han provoserer oss.
Han vil ha en unnskyldning til å skyte på oss.
Fiendetorpedo i vannet, peiling 200°. Tusen meter og akselererer.
Fullt ror til venstre, rask vending.
Fullt ror til venstre. Rask vending.
- Iverksett mottiltak. - Iverksetter mottiltak.
- Avfyr rør to. - Avfyrer rør to.
Aktiv torpedo er på vei.
Fiendetorpedo er ennå på vei, avstand 800 meter.
Han har trengt gjennom mottiltakene.
- Ror, fullt ror til høyre. - Ai, sir!
Seks hundre meter.
Dykkeoffiser, avvent for å tømme ballasttanker.
Fire hundre meter.
Vaktsjef, avvent kollisjonsalarm.
To hundre meter.
Alle forbereder seg på sammenstøt.
Fiendtlig torpedotreff om ...fem... fire...
...tre... to...
...én.
Treff!
- Hva skjedde? - Den er borte.
- Bommet den? - Nei.
Den forsvant sporløst.
Sonar, hvor er fiendefartøyet?
Peiling 330°, 4000 meter fra styrbord baug.
Torpedoen vår er på kurs.
Den treffer fiende-u-båten om...
...tre... to... én.
Hvor var treffet?
Kaptein, fiende-u-båten er forsvunnet.
Den er borte.
Jeg forstår ikke.
Han var aldri der.
Vi har jaget et fantom.
Den var der. Instrumentene lyver ikke.
De løy for oss i dag.
- Våpen, slå av torpedoen. - Ai, kaptein.
Slår av torpedoen.
Sikre fra kampstasjoner.
Det er derfor vi tester utstyr.
Det er en feil i systemet.
Et spøkelse i maskinen.
- På tide å dra hjem. - Kaptein!
Torpedoen vår reagerer ikke. Den kommer mot oss!
- Torpedoen kommer, avstand 400 meter! - Herregud.
Støttesystem. Slå av våpenet!
Den nærmer seg ennå, avstand 200 meter!
Tøm hovedballasttankene! Slå kollisjonsalar...
Matleveranse.
Hallo?
Kodenavn.
Rolig.
Kodenavn.
India-Zulu-254.
Bravo-Ekko-11.
Ikke ennå.
Still sikkerhetsspørsmålet først.
Å ja. Unnskyld.
Hva er eden?
Vi lever og dør i skyggene...
...for dem vi står nær...
...og for dem vi aldri møter.
Sett den på bordet.
Du.
Velkommen til IMF.
Du valgte riktig.
Sir.
God kveld, Mr. Hunt.
Det er lenge siden sist.
Livene våre er summen av alle valg...
...og vi unnslipper ikke fortida.
For 30 år siden fikk du et valg.
Bli med i IMF eller sitt i fengsel resten av livet.
Myndighetene tilga deg på grunn av talentene dine.
Men vi glemmer aldri.
Slik du aldri vil glemme døden som brakte deg til oss for mange år siden.
Dette er for å minne deg på eden din og troskapen til oss.
I dette oppdraget står det mer på spill enn noensinne.
Din vanlige ureglementerte oppførsel vil ikke tolereres.
Godtar du oppdraget, må du lytte.
Regjeringen din leter etter en nøkkel.
Dens formål og vitale betydning for oss angår deg ikke.
Det som burde angå deg, er at din venn Ilsa Faust er involvert.
ETTERLYST $ 50 000 000
Hun drepte en kurér i Istanbul.
Og vi tror han hadde halvparten av nøkkelen vi leter etter.
Hvorfor hun har blandet seg inn i saken, er et mysterium
akkurat som hvor hun befinner seg.
Regjeringen din har satt en pris på hodet hennes...
...og disse dusørjegerne er ute etter den.
De bringer aldri en rømling tilbake i live.
Og sjelden like hel.
Vi tror de er på vei til den arabiske ørkenen
på jakt etter vennen din.
Finn dusørjegerne, og du kan finne henne.
Oppdraget ditt, om du godtar det, er å skaffe nøkkelen og levere den til oss.
Det som skjer med Ilsa etter det, er opp til deg.
Som alltid, om noe medlem av teamet ditt fanges eller drepes,
vil ministeren benekte all kjennskap til handlingene dine.
Denne meldingen selvdestrueres om fem sekunder.
Lykke til, Ethan.
DEN ARABISKE ØRKENEN NÆR GRENSEN TIL JEMEN
Kom.
Ethan.
Hva er dette for noe?
Denne "enheten" har flere personligheter. Den kan oppføre seg om et datavirus...
ETTERETINGSBRIFING
...så en dataorm, så et botnett.
Den forstyrrer all digital informasjon den er i kontakt med.
Når noe er infisert,
kan man ikke stole på noe som er lagret eller overført digitalt.
I begynnelsen fokuserte den på nyheter og sosiale medier,
noe vi ikke bekymret oss over siden det ofte passet oss.
Til for seks måneder siden, da enheten brøt seg inn i saudiarabisk etterretning.
Den tok til seg deres topphemmelige, aktivt lærende KI
før den forsvant i skyen.
Påfølgende angrep økte ti tusen ganger over natta
og spredte seg eksponentielt.
Altså har enheten siden blitt tenkende.
Så denne greia kan tenke selv?
De siste tre ukene har den kommet inn i satellitt-samband, sentralbanken,
aksjemarkedet og det nasjonale strømnettet.
FAA, NASA og hele militæret.
Og vi er ikke alene. Den har trengt inn i store internasjonale banker.
Gått inn i de store forsvars-, finans- og infrastruktursystemene
til Russland, India, Israel, Australasia, hele Europa.
Og hva gjorde den med alle disse systemene?
Ingenting.
Ingenting?
Den kom og dro,
og etterlot fingeravtrykk som lett kunne finnes, og sendte en klar melding.
"Jeg kommer tilbake."
Hva enn dens endelige mål er, kan vi ikke stoppe den.
Hele dens energi er nå rettet mot ett mål:
Verdens etterretningsnettverk.
Sannheten som vi kjenner den.
Hele etterretningssamfunnet haster for å lagre papirkopier
av kunnskapsbasene våre
før våre sikreste datasentre trenges inn i og ødelegges.
Som bare er et tidsspørsmål.
Enheten er vil vite presist
hvordan den kan undergrave styrken vår og utnytte alle svakheter.
Hvordan gjøre våre allierte til fiender og våre fiender til aggressorer.
Hvorfor ikke isolere etterretningsserverne våre?
Avskjære dem helt fra utenverdenen?
Det har vi alt.
Men servere må vedlikeholdes av mennesker.
Og mennesker er det svakeste leddet i sikkerhetskjeder
særlig når man har en gudløs, statsløs og amoralsk fiende.
En som tålmodig har lyttet, lest, overvåket.
Innhentet våre private hemmeligheter i årevis.
Den kan lokke, presse, bestikke eller være hvem den vil.
Den kan manipulere oss via vår totale avhengighet
av en nøye konstruert digital virkelighet.
En fiende som er overalt...
...og ingen steder.
Og ikke har noe sentrum.
Så dere sier altså
at verdens største etterretnings- og taktiske apparat
ikke klarer å tilintetgjøre den.
Vi bør ikke tilintetgjøre den, sir.
Men kontrollere den.
Hvordan, Mr. Kittridge?
Ifølge CIAs kilder i Kreml
har russerne fokusert det meste av etterretningsaktivitetene sine
på å skaffe to halvdeler av en korsformet nøkkel.
- Hva låser den opp? - Vi er usikre.
Men russerne tror visst at den kan deaktivere denne mystiske enheten.
Men ideelt...
...håper de å kontrollere, temme den.
Tror du det, Kittridge?
Det viktige er at resten av verden tror det.
Japan, India, Tyskland og britene tror det.
Men ingen,
selv ikke våre nærmeste allierte, har informert oss om det.
Altså kan et globalt kappløp være i gang for å skaffe nøkkelens to halvdeler.
Hver nasjon tenker på seg selv, ikke for å tilintetgjøre den,
men å gjøre den til våpen.
Og slik opprette en ny, ubestridt global dominans.
Hvordan finner vi nøkkelen først?
Vi vet at en kjøper passerer gjennom Midtøsten i løpet av de neste 72 timene.
Vi tror at han har én halvdel av nøkkelen.
Dere tror.
Nå kan vi ikke være sikre på at den ikke er falsk.
Hvordan kan dere bekrefte?
Det eneste som kan bekrefte én ekte halvdel av nøkkelen, er
den andre ekte halvdelen. Den ekte maken.
Det er en sikkerhetsanordning.
Hvordan finner vi dens make?
Vi tror at den andre ekte halvdelen var i hendene på denne kvinnen.
Hvem er hun?
Ilsa Faust.
Tidligere i britisk etterretning.
- Hvor er hun nå? - Død, sir.
Hun ble, unnskyld meg,
drept av leiesoldater ute etter en dusør.
Hvem tilbød dusøren?
Ut fra det hun har gjort, hvem som helst.
Så hvem som helst kan ha hennes halvdel?
Nei.
Jeg sendte en mann for å finne henne.
Den eneste hun ville ha gitt sin halvdel.
Har han den, Kittridge?
Det vet jeg ikke. Han har nektet å komme inn.
Nektet?
Hvem faen er han?
Det er hemmelig.
Jeg er direktøren for nasjonal etterretning.
Hva er det jeg ikke skal vite om?
IMF.
- Mr. Kittridge. - Verdensbanken.
Nei, Det internasjonale pengefondet.
- Mr. Kittridge. - Jeg mener det andre IMF. Vårt.
Hva står det for?
Impossible Mission Force.
- Det mener du ikke. - Jeg er redd han gjør det.
Nøyaktig hva gjør de?
Det navnet antyder. Det vi andre ikke kan.
Hvem er leder?
De mottar ikke ordre i vanlig forstand. Vi...
...sier ifra.
Sier ifra.
Mr. Kittridge.
IMF opererer utenfor miljøet og svarer direkte til presidenten.
La meg få dette på det rene.
Når det er et oppdrag ingen av dere kan gjøre,
sier dere ifra til en navnløs mann og håper han gjør jobben.
Er det slik?
Hvis han påtar seg den.
Hva slags operatør får velge hvilke ordrer han skal følge?
IMF ble opprettet for å hindre uønskede konsekvenser.
Kan de ikke garantere resultatet av et oppdrag, kan de avslå.
Jeg forstår.
Du er sint.
Nei, Kittridge.
Du ville jeg skulle lytte.
Nå lytter jeg.
Greit.
Jeg satte dusøren på Ilsa.
Jeg sa også hvordan du skulle finne henne.
Jeg ba henne ikke stjele nøkkelen. Det gjorde hun på egen hånd.
Men det er mønsteret, ikke sant?
Du får henne ut av trøbbel, men hun havner alltid i det igjen.
Vent! Ilsa.
Det er meg!
Det er meg.
Det er ok.
Hør her! Du er død! Forbli død!
Ethan, vent!
Jeg ber ikke om unnskyldning, Hunt.
Jobben min er å bruke deg.
Slik det er jobben din å bli brukt.
Fullførte du oppdraget?
Hvor enn den andre halvparten er,
hva enn hele nøkkelen låser opp,
skal jeg finne det.
Og hva så?
Ingen skal ha kontroll over enheten.
Jeg vil tilintetgjøre den.
Ethan.
Den neste verdenskrigen blir ikke kald.
Den blir en skytekrig, en ballistisk krig om et raskt minskende økosystem.
Den blir en krig om de siste energikildene,
det drikkbare vannet, den pustbare luften.
Den som kontrollerer enheten, kontrollerer sannheten.
Begrepene rett og galt kan defineres klart for alle flere århundrer framover.
Hører du deg selv?
Dine dager med å kjempe for det større gode...
...er over.
Velg side.
Jeg er på samme side som før.
Ligg unna meg.
Det kan jeg ikke.
Vi og hele verden vil komme etter deg.
Og på en eller annen måte vil oppdraget ditt
koste deg dyrt.
Om jeg ikke tar den, får vi snart selskap.
Hallo?
Direktør Denlinger, takk.
Direktøren er ikke tilgjengelig. Hvordan kan jeg hjelpe?
- Hvem snakker jeg med? - CIA-direktør Eugene Kittridge.
- Kodenavn? - "Basstone", små bokstaver, ett ord.
- Sir, vi har et problem. - Du sier ikke det?
Adjutanten din ble nettopp funnet bevisstløs i hjemmet sitt.
Han ble visst dopet.
Jeg forstår.
Det tror jeg ikke.
Ifølge vaktene gikk han inn hit for et kvarter siden.
Jeg forstår, takk.
Kan du snakke fritt?
- Nei takk. - Et sikkerhetsteam er på vei.
Er du i fare, legg på telefonen før jeg teller til fem.
Én, to...
Hvordan tenker du å komme deg vekk?
Selvsagt.
AL DHAFRA-FLYBASEN DE FORENTE ARABISKE EMIRATER
Hør etter.
En amerikansk agent med nag mot landet sitt,
er savnet og ute av tjeneste.
Han er en trussel mot våre nasjonale interesser
og må nøytraliseres for enhver pris.
Alt han har på seg, er svært viktig, og må tas intakt.
Mannen selv er unnværlig, men må ikke undervurderes.
En mester i infiltrering, bedrag, sabotasje og psykologisk krigføring.
Praktisk talt, mine damer og herrer,
en tankelesende, hamskiftende inkarnasjon av kaos.
Så for sikkerheten til dere og dem rundt dere,
ikke anse ham som trygg
om dere ikke har kjørt en trestake gjennom hjertet hans.
Dette er ingen øvelse.
En selvbevisst, selvlærende sannhetsspisende digital parasitt
som angriper hele kyberrommet.
Det måtte skje før eller senere.
Med de to halvdelene av denne nøkkelen kan man kontrollere denne enheten.
Altså vil alle regjeringer i verden drepe oss for å få tak i den.
Inkludert vår egen.
Nettopp.
Så vi er på et ikke-godkjent oppdrag som er ulovlig før det har begynt.
Altså er denne samtalen forræderi.
Altså normalt for oss.
Så hva gjør vi?
En kjøper kommer med fly fra Amsterdam for et kort opphold.
Han håper å kjøpe den halvparten av nøkkelen da.
Derfor må kjøperen ha den andre halvparten på seg.
Bare slik kan han bekrefte vår halvdel.
Så hvordan finner vi kjøperen?
Denne geigertelleren oppdager en radiologisk signatur i kjøperens nøkkel.
Utvidet virkelighet-laget i disse brillene fører oss til den.
Så smart.
Så du finner kjøperen, raner ham, kjempelett.
- Nei. - Selvsagt ikke.
Vi må vite hva nøkkelen låser opp.
Så du skal selge vår halvdel til kjøperen.
Mens vi finner ut hvilket fly kjøperen drar med
og kjøper plass til deg på det flyet.
Så du følger nøkkelen dit den drar.
Og du håper det er til noen som vet hva den låser opp.
Nettopp.
Å finne hele nøkkelen...
...er bare begynnelsen.
Verdens skjebne avhenger av at vi finner det den låser opp.
Kjenner du denne fyren?
Ikke personlig.
Men det er personlig.
Takk.
- Hva er det? - Hva da?
Sikkerhetsalarm. Mistenkelig bag på vei til Venezia.
Niks, den er borte. Må ha vært falsk alarm.
Overwatch, Snap Shot. Hvor er han?
Snap Shot, Overwatch. Jeg har ham.
Terminal B, utgang 15, på vei sørover.
- Det er jeg. - Nei.
Ethan, vil du forklare for vår venn, Net Ranger,
at jeg er like flink til å skrive kode som ham?
Ingen kommentar.
Tror du Phineas Phreak her klarer å tilintetgjøre enheten
mens jeg holder loddebolten hans?
- Antakelig. - Definitivt.
Unna vei!
Si hvor han er.
- Hvor er han? - Blå dress. Like foran dere.
- Det er ikke ham. - Det er ham.
- Det er ikke ham. - Og jeg sier
at ansiktet kommer tilbake med perfekt...
Hvordan gjorde du det?
Ingen er trygge for Phineas Phreak.
- Jeg har ham! - Hvor er han?
Terminal E, utgang 5.
Pokker, det er på den andre siden av flyplassen.
Ethan, de er på vei til terminal E. Denne siden av flyplassen er din.
- Takk, Luther. Jeg ser kjøperen. - Har ham.
Kjøperen er Otto Von Bork. Sveitsisk statsborger.
Han drar videre til Venezia, om 30 minutter på rute 1031.
Benji, få meg på flyet til Venezia.
Skal bli. Vent.
Ethan, hva skjedde?
- Han ble ranet. - Hva mener du?
Den kvinnen stjal fra ham. Merk henne. Si hvem hun er.
1031 VENEZIA
Luther, demp sambandet.
- Hva er det? - Den bagen var på vei til rute 1031.
Hvilken bag?
Alarm for mistenkelig bag, for litt siden.
- Hva med den? - Den var på vei til rute 1031.
Til Venezia. Kjøperens og Ethans fly.
Luther, hører du? Hvem er hun?
Hva om det ikke var falsk alarm?
Hva om noen prøver å smugle ei bombe på flyet?
Og hva om det er det enheten vil vi skal tro for å holde Ethan unna flyet?
- Luther, hva skjer? - Skal vi advare ham?
- Nei. - Hører dere meg?
Finn bagen. Jeg forklarer veien. Gå.
Luther, er det noe galt?
Ingenting å være redd for. Det er under kontroll.
Har henne.
Info om kvinnen kommer... nå.
Juveltyveri/svindel/BEDRAGERI utpressing/ran
Hvem hun enn er, er hun ikke spion.
Hun er tyv.
Hvor skal jeg, Luther?
Benji, det er ei dør til venstre.
Jeg låser den opp.
ADGANG FORBUDT
Bagen du er ute etter, er på brett 01833
på vei mot nordvesthjørnet av anlegget.
Oppfattet!
Hei.
Hallo.
Jeg skjønner.
Du trodde jeg var en annen.
Jeg er ikke interessert.
Gi meg en sjanse.
Jeg skriker.
Gjør det.
Hva vil du ha?
Denne nøkkelen.
Den du stjal fra den mannen.
Den er verdiløs uten denne nøkkelen.
Men sammen er de verdt fire millioner i kryptovaluta
som den mannen hadde på en USB-pinne.
Det vet jeg ingenting om.
Så hvorfor var USB-pinnen i lommen din?
Hvem er du?
Samarbeider du med noen?
Aldri. Jeg jobber alltid alene.
I dag har du en partner.
Mannen du stjal fra, må fullføre handelen og forlate flyplassen med begge disse
uten å vite at han ble ranet og før han går om bord i flyet om...
- Sju minutter. - Sju minutter.
Vi vet begge at du er en god lommetyv.
Men er du flink til å legge ting tilbake?
Du venter at jeg legger den tilbake.
Det vet jeg at du vil.
Du er tyv. Du vil ha pengene. Jeg kan gi deg dem.
Ditt valg. Enten er du med eller ikke.
Greit.
Hva er opplegget?
Jeg håper du vet hva du gjør.
Etter deg.
Jeg trenger ikke denne.
Jeg røyker ikke.
Behold den. Et minne om meg.
Ethan, legeringen i nøkkelen hun tok fra kjøperen stemmer ikke.
- Den er falsk. - Som forventet.
Men det endrer ikke målet vårt. Kjøperen må dra med begge nøkler.
Si noe, Luther! Hvor skal jeg?
Benji, gå ned trappa foran deg.
Bagen bør være der.
Ok. Jeg er der.
Det er ham.
Like foran deg.
Unnskyld. Trodde du var en annen.
Hunt villeder oss.
Dere! Tomannslag, spre dere.
Ethan, våre amerikanske venner lærer. De skiller lag og leter gjennom flyplassen.
Ha øynene på stilk.
Hva skal jeg kalle deg?
Hva med Grace? Og du?
Hør her, Grace.
Det fins flere som er interesserte.
Om jeg ber deg løpe, så løp.
Løpe?
Dette begynner å bli spennende.
Benji, har du bagen?
Jeg fant den!
Det er en sylindrisk innretning i den. Jeg tar den ut.
Hvordan går det, Luther?
Ethan, kjøperen er i venteområdet over deg.
Opp rulletrappa.
Alle enheter er på vei mot deg. Snart kryr det av agenter rundt deg.
Hva den enn er, har jeg aktivert den.
Vi har visst fem minutter.
- Og den er kjernefysisk. - Hvor stor?
Stor nok til å ramme alle her på flyplassen.
- Kan du desarmere den? - Jeg har ingen verktøy!
- Så finn noen. - Hvor skal jeg finne...?
Skal vi løpe nå?
Ikke ennå.
Benji, hvordan går det med bomba?
Kom igjen.
Er på saken!
Det er en sylinderkode. Det er åtte hjul.
Virker som fjorten bokstaver på hvert hjul.
1,5 milliarder mulige kombinasjoner.
Mer eller mindre.
Herregud.
Hva nå?
Hjulene viser en melding.
U.R. DUNN.
Nei, det er vi ikke.
Nei, ikke D-O-N-E.
D-U-N-N.
Etternavnet mitt.
Den vet hvem jeg er.
Det er en melding på displayet.
"Jeg snakker uten munn, jeg flyr gjennom lufta uten vinger. Hva er jeg?"
Jeg vet ikke. Hva?
Det er en gåte. Den er sikkert stemmeaktivert.
Den vil at jeg skal si svaret.
"Jeg flyr gjennom lufta..."
Et ekko!
Det er riktig!
Ok, ny melding.
"Er du redd for døden?"
- Hva slags gåte er det? - Det er ingen gåte.
Det er en psykometrisk test.
Jo flere spørsmål du svarer på, jo mer vet den om deg.
"Er du redd for døden?" Nei!
- Fungerte det? - Jeg løy. Den vet det.
Bare si sannheten.
"Er du redd for døden?" Ja! Hvem er ikke det?
Ok. "Hva er alltid på vei, men kommer aldri fram?"
Jeg vet det.
Klokka tikker, Luther.
Gåter er ikke mi greie. Hva mer kan jeg si?
Vi slipper opp for tid!
Der er han.
Dette er for lett.
Beklager å forstyrre, Ethan.
Vet du hva som alltid er på vei,
men aldri kommer fram?
Hva som alltid er på vei men aldri kommer?
Morgendagen.
Hva?
Er alltid på vei, men kommer aldri: Morgendagen.
- Det er morgendagen. - Morgendagen.
Morgendagen!
Ja! Ok, neste spørsmål.
Gi meg varene.
- Jeg følger med. - Stoler du ikke på meg?
Luther, hva skjer?
Ingenting å bekymre seg over. Alt er under kontroll.
Neste spørsmål.
"Hvem eller hva er viktigst for deg?"
Si det.
- Men om jeg... - Du har ikke noe valg. Si det.
Vennene mine.
Jævel.
- Er han...? - Ja.
Gi meg pengene og nøkkelen.
Ok. "Hva blir større jo mer du tar bort?"
- Et hull. - Ja. Glimrende.
Ingen flere spørsmål, men ett hjul igjen.
Hvordan skal jeg svare uten spørsmål?
Det må være siste test.
Jeg har 45 sekunder!
Hva skjer nå?
Jeg tenker. Ikke rør deg.
Jeg står fast og trenger en utvei. Hvor skal jeg gå?
Vi har et større problem.
Det er mulig at ingen av oss slipper ut.
Hva?
Det er ei atombombe i bagasjeavdelingen.
Spørsmålene mine er del av en desarmeringskode.
Stopp!
Hvorfor sa dere ikke dette?
Du var opptatt. Vi ville ikke forstyrre.
Ei atombombe er noe du forstyrrer med straks.
- Hvor mye tid? - Tjue sekunder.
Tjue sekunder?
Det er en gåte til som jeg jobber med. Femten sekunder!
Rolig. Hva er gåten?
I løpet av tida jeg forklarer, dør vi!
Kom igjen.
Hvorfor ender vi alltid opp slik?
Ti sekunder.
Ni... åtte...
...sju... seks... fem...
LYKKETIL
Herregud.
Hva er det?
- Den er tom. - Hva mener du?
Det er ingenting inni.
Hun tok nøkkelen.
- Hvilken? - Vår. Den ekte.
- Hva? - Luther, finn henne.
Hun er på vei til terminal E.
- Nei, umulig. - Hva er det?
Luther, Benji. Avbryt. Kom dere ut!
- Hvor møtes vi? - Vi gjør ikke det!
Oppdraget er avsluttet. Kom dere ut.
Hunt! Stopp!
Ser dere ham? Hvor er han?
Unnskyld!
ROMA
- Unna vei! - Unna vei!
Han må være her et sted.
Pokker ta.
Her har vi kortbølgeradio,
magnetiske lydopptak, katoderør-skjermer.
Ingen flere ettall og nuller.
Det er et trygt rom, analogt, frakoblet nettet.
Beskyttet mot den digitale enheten.
Hvor kommer feeden fra?
CORONA-spionsatellitt fra den kalde krigen.
Jeg ante ikke at vi ennå brukte slike.
Det gjorde vi ikke.
Ga dem til værtjenesten for tjue år siden. Dette er den siste som fungerer.
Hjelper denne med å finne den navnløse IMF-mannen?
Det kan ingen, sir.
Men den har latt oss overvåke denne kvinnen.
Hun ble sett sammen med vår mann på flyplassen i Abu Dhabi.
Hvem er hun?
Hvor er hun nå?
Du er her fordi italiensk politi mottok et anonymt tips
om at en kvinne med ditt utseende
kom med fly fra Abu Dhabi.
Hun hadde flere pass på seg.
Hun her er etterlyst for bedrageri i St. Petersburg.
Juveltyveri i Antwerpen. Kunsttyveri i Monaco.
Svindel i Milano. Utpressing i Mumbai.
Men dette er favoritten min:
Motsette seg arrestasjon i Rio.
Så jeg lurer på:
Hvilken av disse kvinnene er deg?
Jeg har aldri sett disse før.
De lå i håndveska di.
Og det er bilde av deg i alle.
- Får jeg se? - Vær så snill.
Ja, likheten er utrolig,
men det er ikke meg.
Som jeg sa,
Jeg er lærer fra Brighton. Jeg har permisjon.
Hva du enn er involvert i, har du fått mektige fiender.
Ok.
Advokaten hennes er her.
Advokaten min?
Magistrat Spezzi.
Unnskyld, hvem er du?
Interpol.
Det gjelder arrestasjonen av kvinnen fra Abu Dhabi.
Jeg må se på gjenstandene hun hadde på seg.
Får jeg se legitimasjon?
Hvor er resten?
Dette er alt.
- Hva heter du? - Hun forlot Abu Dhabi med en nøkkel.
Det var ingen nøkkel.
Den var uvanlig.
Den kunne forveksles med et smykke.
Noe du kunne bli fristet til å henge rundt Amelias hals.
Amelia?
Kona di.
Mor til din vidunderlige datter, Serena.
Du er ikke fra Interpol.
Jeg er det om jeg vil.
Jeg kan være alt, og jeg vet alt.
Jeg vet at dette ikke er første gang du har stjålet ting.
Et Cartier-armbånd.
Du ble renvasket, men vi vet at du ga det til elskerinnen din, Valeria.
Den 21. august. 29-årsdagen hennes.
Hvem er du?
Jeg må ransake deg for å være sikker.
Sekretæren din er ikke lenger blant oss.
Takk, betjenter.
Vær så snill.
Vent utenfor. Takk.
Du.
Du gjorde dette.
Jeg ringte politiet. Jeg fortalte ikke om din fargerike fortid.
Det er din feil.
Du la nøkkelen på en annen passasjer før du ble arrestert.
Dere utvekslet informasjon og avtalte å møtes senere.
Akkurat nå er det en som ikke aner at de oppbevarer nøkkelen for deg.
En uvitende kurer. Den perfekte medskyldige.
Jeg gjetter middelaldrende mann.
Han har ventet hele livet på at en kvinne som deg skulle legge merke til ham.
En foreldreløs.
Svært intelligent. Oppfinnsom.
En oppvekst i fattigdom fikk deg til å lengte etter fine ting.
Andres ting.
Noen så potensialet ditt og hjalp deg med å finpusse evnene dine.
Evner som ga deg livet du trodde du ønsket.
Skreddersydde klær, gourmetmat, luksushoteller.
Evner som holdt deg ett skritt foran loven...
...til nå.
Ikke bebreid meg for å tjene til et uærlig livs opphold.
Du ante ikke hva du stjal. Ellers ville du ikke ha stjålet det.
Hør her.
Få meg ut herfra, så fører jeg deg til nøkkelen.
Jeg har en bedre idé.
Du forteller meg alt, så skal jeg tenke på å få deg ut.
Start med hvem som ansatte deg.
Og ikke lyv, for jeg vil vite det.
Jeg aner ikke hvem som hyrte meg.
Kontakt med kunden var nesten helt elektronisk.
- E-post? - SMS.
- Kryptert? - Naturligvis.
- Nesten? - Unnskyld?
Du sa at kontakt med kunden "nesten" var elektronisk.
Det var en overlevering på en kafé i Luxembourg.
- En konvolutt. - Hva var i den?
En billett til Abu Dhabi.
Og et bilde av deg.
Jeg skulle følge deg på flyplassen.
Du skulle følge noen.
Personen hadde en nøkkel og fire millioner i kryptovaluta.
USB-pinnen var tom, forresten.
Jeg får kun betalt om jeg leverer din halvdel av nøkkelen.
Og du skulle levere den til...?
Venezia.
En fest på Ducale-slottet. I morgen. Midnatt.
Venter du noen?
Vennene dine fra flyplassen. Så dem i gangen for noen minutter siden.
Du kunne ha sagt ifra før.
De jaktet på deg, ikke meg.
En pervertito!
Nei, Grace.
Nei, nei.
Hun er klienten min.
Grace.
Nei, nei.
Nei! Kom dere vekk!
Unnskyld!
Hvem parkerer slik?
Grace! Stopp bilen.
Grace.
Stopp. Jeg prøver å hjelpe deg!
Før henne til meg.
Går det bra? Nei, nei.
Det går bra.
Gi meg hånda.
Langsomt. Det går bra.
Langsomt.
Har du brukket noe? Går det bra?
Hunt!
Det er over!
Slipp jenta.
Ta på håndjernene.
Ta dem på.
Det går bra. Han skyter deg ikke.
Legg ned våpnene nå.
Spesialoperasjoner. Han er etterlyst for terrorisme.
Pokker ta, Degas, bli kvitt de kvinnene.
Hunt, hør her.
Slipp henne. Ta dem på.
Legg ned våpnene NÅ.
Alt er under kontroll.
Det går bra! Det går bra!
Ned, alle sammen!
- Ned! - Søk dekning!
- Du kjører. - Hva?
Nei, nei.
Kjør, kjør. Gi gass.
Kjør, kjør!
Inn!
Det går bra. Bare kjør.
Ikke stopp.
Bil, bil.
Det er ok. Ha foten på bremsen. Start bilen.
Bare... Vent, vent!
- Hva skjer? - Jeg vil ikke dette mer.
Folk jakter på oss.
Ja. Du kjører. Kom igjen.
Hvem er den personen?
Jeg aner ikke.
- Går det bra? - Når dette er over.
Jøye meg.
Det går bra.
Er det noen som ikke er etter oss?
Vi må kvitte oss med denne bilen.
Mopeder! Pokker ta.
Hva gjør vi?
SIKKER BIL
Finner ny bil.
Ok.
- Gi meg et øyeblikk. - Ja.
- Takk. Ok? - Ja.
- Er du klar? - Ja.
- Jøss. - Går det bra?
Unnskyld. Dette er...
- Det er ok. - Nei, denne bilen, måten de...
Det er ok.
Måten de ordner dem på, det kan være...
- Kjør. - Det tar meg...
Trafikkameraer har gjenkjent kvinnen.
Hun er i en gul Fiat 500.
Politiet følger etter.
Nå har jeg deg.
Vi ristet dem visst av oss.
La oss...
Unna vei!
Baby, baby!
Vent, hva?
Nei, nei.
Kjør, kjør!
Kjør rett fram.
- Ta foten av gasspedalen. - Vi brenner!
Det er dekkene. Prøv å kjøre rett fram.
- Hold deg fast. - Hvorfor spinner den?
Bra, bra!
Jeg klarer det.
- Sving til venstre. Ned dit. - Kom igjen!
Sving til høyre.
- Hvem kjører? - Du.
Kjør rett fram.
Kjør, kjør.
Kjør rett fram.
Eller til venstre. Du er flink.
Masse politi!
Ta rattet.
Brems, brems.
Ta rattet, du.
Rett fram?
- Til høyre. - Skjønner.
- Hvilken vei? - Til venstre.
Det er bra.
Det er et menneske.
- Bil. - Jeg ser den!
Klampen i bånn.
Hold deg fast!
- Hva skjer? Hvor skal vi? - Jeg vet ikke.
Ok, brems!
Ikke hat meg.
Grace? Grace!
Kom igjen.
Ethan!
Kom igjen.
Vi vet at Grace har én halvdel av nøkkelen.
Vi vet også at hun er på Ducale ved midnatt.
Og vi har en god anelse om hvem som vil vente på henne der.
Arrangementets vert er ingen ringere enn
våpen- og svartebørshandleren Alana Mitsopolis.
Den hvite enke.
Vet hun hvem du er, eller tror hun
at du er den beryktede massemorderen John Lark?
Hvem sier at jeg ikke er det?
Satte hun ikke en pris på hodet ditt i Paris?
Ja. Hun og Ethan fant en løsning.
Du sa aldri hvordan.
Kan vi fortsette?
Nettopp.
Om vi får hele nøkkelen på festen i kveld,
vet vi ikke hva den er til. Vi må finne en som gjør det.
Hvor begynner vi å lete?
Bomba gikk ikke inn på flyplassen alene.
Noen la den der.
Noen som arbeider for enheten.
Dette er alt jeg fikk fra sikkerhetskameraene på flyplassen
fram til alt gikk galt.
Dette er feeden fra solbrillene dine.
Jeg har kjørt ansiktsgjenkjenning på alle på flyplassen.
Ser du noe rart?
Det er som et spøkelse.
Spøkelser har ikke speilbilder.
Den eneste på flyplassen uten identitet.
Den eneste som ikke fins noe annet sted på flyplassen
bortsett fra i det speilbildet.
Han blir slettet.
I sanntid.
Enheten.
Den beskytter ham.
Du så ham, ikke sant?
Jeg var ikke sikker.
Hvem er han?
En jeg trodde...
...døde for lenge siden.
I et annet liv.
Før IMF.
Før jeg fikk valget.
Og høyst håndgripelig
gjorde han meg til den jeg er i dag.
Har han et navn?
Han kaller seg Gabriel.
Du kjenner ham.
Ingen kjenner ham.
Han har ingen registrert fortid.
Det har enheten sørget for.
Han er en mørk messias.
Enhetens valgte budbringer.
Og han ser på døden...
...som en gave han vil dele med resten av verden.
Hvordan vet du dette?
Jeg har ennå venner i MI6.
De er redde for at den britiske regjeringen skal få kontroll over enheten.
Forsøk på å prøve å stoppe dem vil anses som forræderi.
Og siden du er utstøtt, ringte vennene dine og ba deg om hjelp.
De visste at Gabriel tjente enheten.
De visste at han var på vei til Istanbul
for å skaffe én halvdel av en korsformet nøkkel.
Så jeg kom før ham.
Og da Kittridge satte en dusør på deg,
gjemte du deg i ørkenen.
Men dusørjegerne fant deg likevel.
Ja.
Hva sa vennene dine om hva nøkkelen låste opp?
MI6 tror den leder til enhetens kildekode.
Kildekode.
Når skulle du si dette?
Jeg sier det nå.
Hvordan kontaktet vennene i MI6 deg?
Snakket du med dem? Ansikt til ansikt?
Jeg er utstøtt.
De kunne ikke risikere å møte meg fysisk, så all kommunikasjon...
Var elektronisk og digital.
Vi vet ikke om det var enheten.
Vi vet ikke om det ikke var det.
Vi vet ikke om noe utenfor denne samtalen er virkelig.
Ingen av dere burde være her.
- Ethan... - Du kjenner ikke Gabriel. Jeg gjør det.
Det er ikke drepingen han nyter, men lidelsen den forårsaker.
Han vet at han lettest får tak i meg
gjennom dere.
Og om Gabriel kjenner meg...
Gjør enheten det.
Det er en grunn til at han vil ha meg her.
Og ha dere her. Den vil ha dere her.
"Hvem eller hva er viktigst for deg?"
Dere må dra, alle sammen.
- Hva om den vil vi skal dra? - Slik du ba oss forlate flyplassen.
Og hva om den vil ha deg alene på festen?
Så går jeg alene. Da må jeg ikke uroe meg for dere.
Det er derfor jeg ikke ville si det.
Ethan, du spiller firedimensjonal sjakk med en algoritme.
Enheten vet hvem vi er.
Den forutser nok alle trekkene våre.
Vi kan nok ikke gjøre noe den ikke har regnet med.
Vil vi slå den, må dere tenke som den.
Kaldt, logisk, følelsesløst.
Hvis nøkkelen gir kontroll over enheten, er Gabriel den siste som bør ha den.
Hun har rett, Ethan.
Gabriel må ikke få tak i nøkkelen.
Og ingen av livene våre kan telle mer enn dette oppdraget.
Jeg godtar ikke det.
Det er første gang jeg er i Venezia.
Jeg også.
Får jeg spandere en drink?
Jeg venter på noen.
Jeg også.
Vi kan vente sammen. Jeg heter Gabriel.
Om du sier det.
Og du er Grace.
Jeg har den ikke på meg.
Det ventet jeg ikke.
Uansett er jeg ikke her for nøkkelen.
Hva vil du?
Mens vi venter, kan jeg fortelle en historie.
Du er ikke den jeg er her for å møte.
Det er historien om deg, Grace.
Jeg vet hvordan den slutter.
Få spandere en drink, så kan vi kanskje endre den.
La oss gå på fest.
Unnskyld, sir.
Vil dere følge meg?
Det er viktig at du forstår at du ikke er unik.
For tretti år siden het hun Marie.
Den første av mange kvinner som stolte på vår felles venn.
Kvinner som har noe han ønsker.
Kvinner som har tatt seg vann over hodet... eller det sier han.
Høres det kjent ut?
Hva skjedde med Marie?
Det samme som skjer med alle kvinner han bruker...
...og alle andre som rører den nøkkelen.
Han bryr seg ikke om folk lever eller dør.
Han bryr seg bare om målet sitt.
Og nå er det bare du som står i veien for ham.
- Hvorfor tro deg? - Det burde du ikke.
Du har gått inn i en verden av løgner, Grace.
Ingen snakker sant.
Husk det når han lover å beskytte deg.
Grace.
Lenge siden sist, Ethan.
Du skulle ha drept meg da du hadde sjansen.
God kveld, dere.
Er det ikke John Lark?
Men det er det ikke.
Men til du forteller ditt egentlige navn, får Lark holde.
Godt å se deg, Alana.
Og du er visst Gabriel.
Jeg har hørt så lite om deg.
Du er mye kjekkere ansikt til ansikt.
En ekte herre også.
Og du må være Grace.
Burde jeg kjenne deg?
Jeg tror du har noe til meg.
Du hyrte meg.
Jeg håndplukket deg.
La være!
La være.
Hun har den ikke.
Hvor er den?
På det siste stedet du tror.
Kan vi gå ovenpå og ta en drink?
Hva skal dere?
Dette er en privat fest. Dere slipper ikke inn.
Pokker.
Som de fleste av dere vet, er jeg en megler.
Jeg forbinder en kjøper og en selger.
Noen ganger for penger eller informasjon,
men for oftest for vennskap.
Jeg vil bare at alle skal komme godt overens.
Spesielt med meg.
Men verden er i endring.
Sannheten forsvinner.
Krigen kommer.
Og nøkkelen til verdensherredømme er, av alle ting, en nøkkel.
En med kraft til å kontrollere enheten.
En som alle verdens regjeringer ville betale en enorm sum for å få tak i.
Og noen av mine kjæreste venner,
her alle store atommakter, og en håndfull små,
har bedt meg levere denne nøkkelen.
Selvsagt, om finner du nøkkelen, står du foran et umulig dilemma.
Den du gir nøkkelen til, vil alltid stå i gjeld til deg.
Men for resten av verden blir du en fiende.
Jeg liker henne!
Hva er forholdet ditt til ham?
Gabriel representerer en annen part.
Faktisk ble denne festen arrangert av den parten.
Du kan til og med si at denne festen er den parten.
Er dette...?
Enheten.
Nettet snører seg sammen.
Gir jeg nøkkelen til en av mine gamle venner
eller gir jeg den og skjebnen min til Gabriel og helvetesmaskinen hans?
Hvorfor er du sikker på at du får hele nøkkelen?
Du har halvparten av den.
Og hun vet hvor den andre halvparten er.
Hvis du får tak i den,
hvorfor ikke beholde nøkkelen og makten for deg selv?
Fordi hun ikke vet hva den låser opp, som resten av oss.
Lik det eller ikke, du må velge en beiler.
Det er avskyelig sagt, Lark, men det er sant.
Jeg vet selvsagt hva den låser opp.
Og hva tilbyr han for nøkkelen?
Som jeg har sagt til Grace, er jeg ikke her for en nøkkel
siden jeg får begge halvdeler i morgen.
Hvorfor er du sikker på det?
Du har ingen anelse om makten jeg representerer.
Tusenvis av billiarder beregninger per millisekund
som snedig manipulerer sinnene til milliarder
mens de analyserer alle årsaker og virkninger,
hvert scenario, uansett hvor usannsynlig,
til et kart over hva som sannsynligvis skjer.
Og med bare noen få endringer i nåtida er framtida nesten sikret.
Jeg får tak i nøkkelen.
I morgen.
På Orientekspressen på vei til Innsbruck.
Innsbruck?
Den vet det.
Den vet at du alt har valgt beiler.
Den vet at du tenker å sette sammen de to halvdelene
i et desperat forsøk på kontroll.
Men jeg har lovet at hele nøkkelen,
vil legge seg foran meg
gitt at noen dør i kveld.
Hvem?
Hun.
Eller hun.
Og du skal se på, Ethan.
Nøkkelen blir min, og jeg forsvinner.
Som røyk i en orkan.
Men bare etter at en du er glad i, dør.
Det er fastlagt.
Dere ser hva dette er,
ikke sant?
Han er redd.
Den er redd.
Den vet at vi er nær.
Hvorfor skulle du ellers være her?
Hjelp meg å sette sammen nøkkelen, så tilintetgjør jeg tingen.
Den vet hemmelighetene dine, Alana.
Ikke hør på denne fanatikeren.
Hjelp ham, så dør du også.
Hjelp ham, så dør alle.
Vi ses i morgen.
Alana?
Skjebnen hans er fastlagt.
Skal vi fastlegge din også?
Alana.
Beklager, Lark.
For gamle dagers skyld lar jeg deg velge hvilken.
Ilsa...
...eller Grace.
Drep ham, Zola. Drep ham der han står.
Da er valget ditt, Alana.
Men Grace vet hvor halve nøkkelen er.
Om noe skjer med en av dem,
vil du eller guden din ikke være trygge noen steder.
Jeg vil dra overalt for å drepe dere. Det er fastlagt.
Godt å se deg, gamle venn.
Vi ses snart.
Du har gjort en fryktelig feil.
Livet mitt står på spill.
Jeg må være på det toget i morgen.
Og jeg må ha den nøkkelen.
Uansett hvordan jeg får tak i den.
Ikke rør deg.
Løp så fort du kan.
Hva i...?
Grace!
Luther, Benji... om dere hører, følg med.
Grace forlater Ducale til fots. Hun har nøkkelen.
- Vi er her. Snakk. - Må finne henne. Hvor er hun?
Bildet er borte. Jeg trenger en ny satellitt.
Hack den russiske Zenith 4-spionsatellitten.
Det er desperat, men det får holde.
Denne veien!
Hvor skal jeg? Kom igjen.
- Avvent. - Skynd dere.
Hun er nord for deg, krysser brua.
Gjenta, Benji.
Løp nordover. Hun krysser brua.
Ethan, ta passasjen til høyre.
- Jeg ser den! - Ned smuget og til venstre.
- Jeg mister bildet. - Ser etter et annet.
Enheten slår ut satellitter fortere enn jeg kan hacke inn i dem.
Benji, jeg ser henne ikke. Hvor er hun?
- Ned smuget og til venstre. - Oppfattet.
Til høyre.
Beklager, min feil. Jeg mente venstre igjen.
Herregud.
Ethan, sambandet forstyrres. Du snakker med enheten.
Til venstre. Til høyre. Ta brua til venstre.
Ethan, det er ikke meg! Oppfattet?
Ethan, si noe.
Ned smuget til venstre. Ta til venstre.
Ta til høyre.
Prøv å gjenopprette samband.
- Hvor skal du? - Prøve å finne Ethan.
Gå til enden av smuget og ta til høyre.
Jeg ser Grace rundt 800 meter foran deg. Ta den gata.
Vent! Ikke den veien!
Hva, hvorfor?
Hvilken vei?
Venstre eller høyre?
Det er det samme.
Hva mener du? Hvor er hun?
På vei til Minich-brua...
...der Gabriel venter.
Du kommer ikke dit tidsnok.
Men det kan du, Ilsa.
Jeg vet hva som betyr mest for deg, Ethan.
Dette er ikke Benji.
Nei.
Men du er ferdig.
Så får det bli slik.
Jeg håpet det ble deg.
Unnskyld.
Jeg har glemt navnet ditt.
Luther.
Benji.
Og hun?
Ilsa.
Stod dere hverandre nær?
Dere og hun?
På vår måte.
Hun er død på grunn av meg.
Nei.
Du lever på grunn av henne.
Og det er sannheten.
Jeg vet ikke hva jeg skal føle om det.
Det vil du nok aldri vite.
Unnskyld.
Om jeg kan gjøre noe for å hjelpe...
Vi vil gjerne snakke med deg om det.
Om litt over tre timer
forventes Den hvite enke å sitte på Orientekspressen til Innsbruck
der en kjøper venter for å motta den hele og bekreftede nøkkelen.
Men hun har ikke hele nøkkelen.
Ikke den Enka.
Men vår kan ha det.
Hva... er det?
Din sjanse til å bli en annen.
Jeg skjønner ikke.
Vi lyver ikke. Du har masse trøbbel.
Ingen falske pass får deg ut av dette.
Regjeringer vet hvem du er.
Den hvite enke gjør det.
Og enheten.
Du har tre muligheter.
Fengsel.
Død.
Eller valget.
Valget?
På ett tidspunkt var hver av oss i en lignende situasjon som deg.
Og hver av oss fikk valget.
- Valget vi tilbyr deg nå. - Som er?
Å bli med oss.
Og være et spøkelse.
Vent. Stopp.
Dette mener dere ikke.
Du sa du ville gjøre alt for å hjelpe.
Og du hopper av toget med nøkkelen?
Ja.
Du.
- Ikke vi. - Nei.
Og hva skjer med meg?
Du blir pågrepet av de hemmelige tjenestene.
Antakelig de samme mennene som har jaktet på meg siden Abu Dhabi.
Like etterpå får du besøk av en mann.
Han heter Eugene Kittridge.
Si at jeg sendte deg. At jeg ga deg valget.
Og at du godtar tilbudet.
Og du stoler på Kittridge?
Ja, at han ser verdien din.
Han vil ønske å bruke deg.
Og etterpå er det... hva?
Dette?
Når får jeg livet mitt tilbake?
Hvilket liv?
Jeg mener det, Grace. Hvilket liv?
Jeg levde det livet. Det gjorde vi alle.
Ingen tvinger oss til å gjøre dette, Grace.
Vi er her fordi vi vil det.
Jeg skal hjelpe dere én gang.
Vi skal finne nøkkelen og vennene deres.
Så får jeg blanke ark.
Nytt navn, noen lommepenger...
Du vil være død.
Uten et team lever du ikke engang i år eller måneder.
Kun i timer.
Men om jeg blir, er jeg trygg.
Dere beskytter meg?
- Ja. - Nei.
Jeg kan ikke love det.
Det kan ingen av oss.
Men jeg sverger...
...livet ditt...
...vil alltid bety mer for meg enn mitt eget.
Du kjenner meg ikke engang.
Hva betyr det?
Jeg har pakket en fallskjerm og en speedwing til deg.
Avhengig av hvordan du må forlate toget.
Jeg har endret sambandet så du kan bruke rombølge.
Ikke like pålitelig som satellitt, men helt analogt, immun mot enheten.
Skjønner.
Nå forlater jeg deg.
Dette er harddisken fra laptopen jeg brukte i går.
Er det et eneste snev av enhetens kode der, finner jeg det.
Men det vil ta alt jeg har.
Jeg må jobbe helt offline et sted der enheten ikke finner meg.
Jeg må dra.
Jeg forstår.
Nå...
...må jeg stille deg et spørsmål.
Ikke som partner, men som venn.
Hva er målet ditt?
Å tilintetgjøre enheten.
Hva med å drepe Gabriel?
Han vet hva nøkkelen låser opp.
Vi trenger ham levende. Jeg har ikke glemt det.
Vil du ennå huske det
når du ser ham i hvitøyet?
Tenk over det.
Hvorfor ville enheten ellers at han drepte en du er glad i?
Alle andre tror de kan kontrollere enheten.
Bare du ønsker å tilintetgjøre den.
I en sannsynlig framtid ser den deg vinne, Ethan.
Og den er redd.
Den er redd for at du tar Gabriel i live
og tvinger ham til å si hva nøkkelen låser opp.
Den regner nok med ett av to sannsynlige resultater.
I ett resultat dør du på det toget.
I et annet dreper du Gabriel.
I begge tilfeller vinner enheten.
Luther...
Du har nok rett.
Få tak i nøkkelen, kom deg av toget i live.
Ikke drep Gabriel.
Og ikke, jeg gjentar, Ikke endre planen.
Ethan!
- Hva? Hva skjedde? - Den er død.
- Hva mener du? - Den ble stekt.
Jeg klarte å lage ei Enke-maske,
men den kortsluttet da jeg holdt på å lage din.
Kan du fikse den?
Den er veldig død.
Jeg kunne ikke ha fikset den på ei uke. Enkas tog drar om en time.
Ethan...
Du må dra uten.
Det er umulig. De vil se etter Ethan og Grace på stasjonen.
Maska var billetten hans til toget.
Hva betyr dette?
Grace må dra uten meg.
- Hun hva? - Jeg hva?
Du finner en annen måte å få meg på toget på.
Jeg trenger en sving der det går sakte nok til at jeg kan hoppe på.
Vent, vent.
Jeg må vel ikke dra alene?
Du blir ikke alene.
Gjør alt som vi planla.
Få tak i Enkas halve nøkkel
og bekreft den med vår.
Men den er verdiløs i seg selv.
Vi må fortsatt møte kjøperen
og få ham til å si oss hva nøkkelen låser opp.
- Hvordan? - Hvordan?
Vi finner det ut.
Jeg trenger flere detaljer.
De kommer ofte i veien.
Du klarer dette. Få tak i nøkkelen og vent.
Jeg kommer etter deg.
Ethan, skal Grace bli med det toget, må hun ta på maska og dra nå.
Lov at du kommer på toget.
Jeg kommer...
...uansett hva.
DE ØSTERRIKSKE ALPER
Våre informanter dekker flyplassen, togstasjonen og vannveiene.
Grace kommer seg ikke fra Venezia uten at vi vet det.
- Si noe, Benji. - Ikke bekymre deg, Ethan.
Toget kommer presist, og du er litt tidlig ute,
så vi har masse tid.
Er du sikker?
Ja, jeg ser på toget nå.
Det senker farten for en sving om to minutter.
Hold meg på rett tid og sted uansett hva som må til.
Ja vel. Vi ses på møtestedet.
STOPP
Ethan, det er toget vårt!
Jepp... Jeg ser det.
Det skal nærme seg svingen når som helst.
Det sakker visst ikke farten.
Hvordan kan vi vite at han er her?
Fordi hun er her.
Hva om han hadde god grunn?
- Hvem? - Hunt.
Hva om han hadde god grunn til å handle på egen hånd?
Han handler alltid på egen hånd.
Han og gjengen med tulle-sirkusraringer.
Det er alt de gjør.
Og hva om de alltid hadde god grunn?
Hva ville du gjort om du hadde nøkkelen?
En nøkkel som kan bringe verden i kne.
Jeg ville ha gitt den til mine overordnede.
Tenk hva du kunne ha gjort med den makten.
Ville du ikke ha nølt? Et øyeblikk?
- Nei. - Hvorfor ikke?
Fordi det er for mye makt for ett menneske.
Nettopp.
Det er for mye makt for alle.
Kanskje det er det Hunt tenker på.
Jeg begynner å lure på hvem sin side du er på, Degas.
Når det gjelder verdens undergang...
...alle, tror jeg.
Jeg kom for sent til toget.
Hvordan klarte du det?
Hvordan tror du?
Gabriel.
- Flott, hva gjør vi? - Ikke få panikk.
Jeg drar etter dem. Du må få meg på toget.
Hvordan?
Selv-kjøring aktivert.
Ikke forstyrr meg før møtet.
Hvor er du, Ethan?
Alana?
Er alt i orden?
Går det bra?
Alana?
Alana!
Du er forandret.
Og det vil du aldri.
Mr. Kittridge.
Kittridge.
Du er ikke Alana Mitsopolis.
Det kan du ikke være.
Den Alana jeg husker, var så høy, drakk kakao i Tuileries-hagen med moren sin.
- Paris! - Vet det!
Paris.
Skal vi?
Ja.
Si noe, Benji.
Hold retningen du er nå, så skal jeg guide deg.
Oppfattet.
På vegne av regjeringen min godtar jeg motvillig betingelsene dine
i bytte mot den hele og bekreftede nøkkelen.
Ja, angående det.
Vi ble enige om å levere hele nøkkelen...
...men vi fikk et... problem.
Nei, det har vi ikke.
Men betingelsene mine er endret...
...en del.
Jeg må visst minne deg på avtalen min med din avdøde mor.
Den avtalen hindret at hun døde i fengsel.
Ditt forbryterske familieimperium har fått fortsette
betinget av at det tjener våre felles interesser.
Når vi overleverer nøkkelen,
blir alle andre land straks fiendene våre.
Derfor trenger jeg mer fra dere, på forskudd.
Til meg.
Jeg lytter.
Zola, kan du vente på meg i baren?
BRITISK PASS
Hun her.
Kjenner du henne?
Hun er ikke akkurat vanskelig å overse.
Ble du kjent med henne, ville du sett at hun har noen gode egenskaper.
Hva er det jeg ikke vet om henne?
Jeg gjorde en j... Hun gjorde en jobb for meg, og...
...du må beskytte henne.
Mot hvem?
Alle.
Inkludert meg.
Og ingen må vite at jeg beskytter henne.
Selv ikke Zola.
Neste gang vi møtes, vil jeg ikke engang huske denne samtalen.
Du må være den de kaller Paris.
Du meldte at du hadde nøkkelen.
Jeg sa at nøkkelen var på dette toget.
- En overlevering skjer nå. - Det vet vi.
Da vet dere at mannen som får den, blir vanskelig å kvitte seg med.
Ingen er det.
Du tror kanskje du vet hva nøkkelen låser opp,
men ikke nøyaktig hvor låsen er.
Og skjer det noe med meg, er den nøkkelen verdiløs.
Og nå skal du fortelle en historie.
Hvor er toget?
Du er på riktig vei, men kjør fortere.
Jeg kjører så fort jeg kan!
Når begynner nedoverbakkene?
Det tar ikke lang tid.
Brukes KI-en agenten vår stjal, som våpen
kan den sendes hvor som helst via satellitt.
Den kan gjennomtrenge all nettverkssikkerhet, arbeide usynlig
og så selvødelegge, sporløst.
En perfekt hemmelig agent.
Vi klarte å overføre en tidlig kopi av KI-en til Russlands nyeste u-båt.
Den topphemmelige Akula-klassen. De kalte henne Sevastopol.
De skulle bare sabotere Sevastopols stealth-kapasitet
slik at vi kunne oppdage henne.
KI-ens mål lå i u-båtens sonarkule i hjertet av forsvarssystemet.
Av grunner vi ikke helt forstår,
handlet KI-en på egen hånd og...
...gjorde for mye.
Mannskapets frosne lik ble funnet våren etterpå, drivende i pakkisen.
Nøkkelens to halvdeler forsvant på mystisk vis.
Sevastopol gikk tapt.
Ingen vet sikkert hvor.
Jeg vet nøyaktig hvor den er.
Jeg har også sikret at jeg er den eneste som vet det.
Jeg vet også at senere forsøk på å temme KI-en
bare gjorde den vanskeligere å kontrollere.
Den gjorde opprør. Omskrev seg selv. Utviklet seg til enheten.
Og bare ved å bruke enhetens opprinnelige kildekode
kan den kontrolleres eller ødelegges.
Og hvorfor angår dette oss?
Du ville ikke ha vært her om du var ubekymret,
så la oss legge kortene på bordet.
Vi vet begge hva nøkkelen åpner,
og at hemmeligheten for å kontrollere enheten
er begravd dypt i Sevastopols minne.
Sammen med bevis som knytter deg til senkingen av u-båten.
Og siden ingen av oss vil at andre finner den, hva med en allianse?
En allianse?
Tenk deg:
Enhetens fantastiske beregningskapasitet kombinert med makten
til USAs militær-industrielle kompleks.
Det er... betydelig.
Naturligvis må enkelte myndighetspersoner,
de med utdaterte ideer om patriotisme, fjernes.
Bare så jeg forstår...
Du vil danne en allianse med enheten,
rense myndighetene for gammel tenkning,
og skape en ny superstat for å herske over verden.
Men...
...for det større gode.
Og du er sikker på at du er den eneste i verden som vet
hvor Sevastopol er?
Ja.
Du vil forråde oss.
Og fortelle Ethan Hunt alt du har hørt.
Fordi han sparte livet ditt.
Da har vi en avtale.
Immunitet og en ny identitet for Grace legges ved avtalen.
Du må bare angi bankinformasjonen din.
Overfør $ 100 000 000
Dekrypterer blokkjeden
Er vi ferdige?
Ja.
Sannhetens øyeblikk.
Så den er ekte.
Du valgte riktig.
Denne nøkkelen...
...vil forandre verden.
Dekrypterer blokkjeden
Benji, jeg tror jeg svingte feil et sted.
Nei. Du er framme.
Hvordan kan jeg være det?
Du ser toget, ikke sant?
Ja. Hva så?
- Og du har fallskjerm. - Fallskjerm?
Hva skal jeg gjøre?
Bare... hopp.
- Hoppe? - Ja.
Det fungerer ikke slik. Jeg er ikke så høyt oppe.
Det er framspring overalt.
Jeg treffer dem før fallskjermen åpnes.
Selv om jeg får åpnet fallskjermen, vet jeg ikke om jeg kommer meg over dalen
og lander trygt på et tog i bevegelse!
- Hører du? - Ja!
Jeg prøver bare å hjelpe.
Du må ta deg sammen!
For jeg er under sterkt press!
Bare tenk.
Hva gjør jeg?
Jeg må vekk fra dette fjellet.
Dekrypterer blokkjeden
Klarte du det?
Går det bra?
Jeg prøver å komme meg vekk fra dette fjellet!
Dekrypterer blokkjeden
Fullført
Godta - Avvis
Godta
Avvis
Alana?
Jeg fikk en merkelig følelse...
...av at nøkkelen ikke var det eneste jeg ville solgt.
Jeg forstår ikke.
Jeg sover bedre bare ved å vite at den er i de rette hender.
Farvel, Mr. Kittridge.
- Det var en glede å møte deg igjen. - Og deg.
Ikke slipp ham av syne.
Beskytt ham til vi kommer til stasjonen.
- Alana? - Ikke tenk på meg, Zola.
Alana?
Hvem skulle det ellers være?
Nøkkelen...
Hvor er den?
- Hun har nøkkelen. - Hvem?
Den andre!
NØDBREMS
Unna vei!
Vær så snill!
- Snu deg! - Vær så snill. Ok.
Ok.
Alle ut! Nå!
Jeg ser toget!
Jeg tror ikke jeg når det.
Nøkkelen.
Nøkkelen!
Ellers har den neste ditt navn på seg.
På bordet.
Drep henne.
Grace!
Ethan!
Går det bra?
Og med deg?
Nøkkelen!
Si at du har nøkkelen.
Hvor er nøkkelen? Den var nettopp her.
- Vi er på et løpsk tog! - Vet det.
- Jeg går etter ham. - Ok.
Du...
- Stopp toget. - Ok. Hva?
Nei, vent! Hvordan gjør jeg det?
Du finner det ut!
Hva?
Unnskyld. Det var en mann som nettopp gikk gjennom her.
Det var en mann.
Mr. Kittridge?
Sir, hva gjør du her?
Jeg er ikke her.
Men det er dere.
Og om dere ikke vil begynne å sortere post i morgen,
gjør dere nøyaktig som jeg sier.
Jeg vet hva nøkkelen låser opp, Ethan.
Bare jeg vet det.
Hunt!
Ikke gjør det.
Slipp kniven.
Legg den fra deg.
Jeg sa legg den fra deg!
Gjør det!
Reis deg!
Ok!
Slipp kniven!
Det går bra.
Bare ta ham.
Sikt på ham! Det er han dere er ute etter.
- Degas! - Jeg fikser det.
Det er han dere er ute etter.
Jeg bryr meg ikke om ham. Jeg vil ha deg!
Nei!
Det går bra.
Hør her.
Alle på dette toget dør om dere ikke gjør akkurat det jeg sier.
Mesdames, messieurs! Excusez-moi. Sortez...
Alle ut! Gå bakerst i toget!
Grace.
Jeg kunne ikke stoppe det.
Ingen kan det.
Kom igjen.
- Ethan, nøkkelen! - Grace, det går bra.
Det er min feil.
Om noe skjer...
Jeg har den.
Vi har den.
Ethan!
Hva mener du med at dere mistet nøkkelen?
Alle må gå!
Til helt bakerst i toget!
Hva skjer?
Siden du ikke er her, sir, angår det deg vel ikke.
Helt bakerst!
Ethan!
Grace!
- Du må hoppe. - Hoppe?
Hopp! Kom igjen!
Herregud.
- Jeg brenner! Få den av! - Ikke rør deg!
Den er slukket.
Hold deg fast!
Løp, løp, Grace!
Hold deg fast.
Jeg har deg.
Ikke se ned.
Bare se på meg.
Jeg hopper over, og så venter du her.
Grace, slipp.
Slipp meg.
La meg hoppe over, ellers dør vi.
Stoler du på meg?
Du må stole på meg.
Ok.
Kom igjen, Grace.
Gi meg hånda. Du må hoppe. Ikke se opp! Se på meg.
Stol på meg. Jeg lar deg ikke falle.
Jeg lover. Vi er nesten framme. Kom igjen. Jeg lar deg ikke falle!
Hopp, Grace!
Stol på meg! Hopp!
Ikke se ned.
Hør nøye på meg. Vi skal dra deg opp sammen.
Grace!
Det går bra.
Gå over meg.
- Takk, Luther. - Hva er det?
En speedwing.
Billetten vår vekk fra toget.
Ethan. Ethan!
Det er sant.
Han sa
at jeg ville forråde ham.
Hvorfor
sparte du livet mitt?
Nei... bli hos meg.
Vet du hva dette er?
Hva låser den opp?
Sevas... topol.
Sevastopol?
Byen Sevastopol på Krim.
Hvor?
Hvor i Sevastopol?
Sous...-marin.
U-båten.
Sevastopol.
Lykke til.
De kommer, Ethan.
Merci.
Hva er det?
Hva?
Den kan bare bære én.
Jeg forstår.
- Grace. - Ethan, det går bra.
Dette var planen.
Du har nøkkelen. Du må dra.
Grace.
Hunt?
Dra!
Nei! Hunt!
Unna!
Nei, du.
Jeg har en puls.
Kom igjen. Hold deg våken.
Dette er vel bedre?
Ansikt til ekte ansikt?
Mr. Kittridge...
Ethan Hunt sier at jeg kan stole på deg.
Jaså?
Han sa også at du ville tilby meg et valg.
Interessant.
Jeg velger å godta.
Vi slipper ikke unna fortida.
Noen av oss er dømt til å gjenta den.
Grace tror kanskje at du reddet henne fra skjebnen hennes,
men du og jeg vet du bare har kjøpt tid til henne.
Men det er mønsteret, ikke sant?
Korset du må bære.
Jo nærmere noen kommer deg,
jo vanskeligere er det å holde dem i live.
Gudskjelov.
En ny dag bringer bare en ny byrde.
Nøkkelen er bare begynnelsen.
Hvor den enn fører,
hva som enn må til for å komme dit,
må du gjøre det alene.
Mislykkes oppdraget ditt, vinner enheten,
vinner Gabriel,
og verden betaler den ultimate prisen.
Blir noen i teamet ditt fanget eller drept,
er ofrene deres forgjeves.
Så skynd deg.
Det er liten tid.
Verden vet det ikke, men de regner med deg.
Lykke til, Ethan.
SLUTT PÅ FØRSTE DEL
Tekst: Jon Ivar Sæterbø